## 4. september 2008

## Štvrtok, cezročné obdobie, 22. týždeň
2. týždeň žaltára

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

I. Ak je posvätné čítanie v noci alebo včasráno:

Dňa okrídlený posol nám
hlási, že svetlo už je tu.
Buditeľ našich myslí, sám
Kristus nás volá k životu.

Opusťte lôžka vábivé,
vzbuďte sa zo sna, nehlivte;
a čistí, svätí, striezliví,
bedlite, lebo prichádzam.

Keď povievaním osvieži,
zornička rannú oblohu,
nám pripraveným do práce
nech nádej udelí a jas.

Ježiša hlasno vzývajme,
prosme ho, triezvi vzlykajme,
pokorných prosieb dlhý rad
čistému srdcu nedá spať.

Odožeň, Kriste, temné sny,
pretrhni putá nočnej tmy,
hriech starý ráč nám odpustiť,
v nás nové svetlo zapáliť.

Buď sláva, Kriste láskavý,
tebe i tvojmu Otcovi
aj duchu, ktorý teší nás
teraz a večne v každý čas. Amen.

II. Ak je posvätné čítanie cez deň:

Cit lásky v srdciach rozdúchaj,
k sebe nás veď a milosť daj,
a k našim srdciam dobrý buď,
z nich odstráň kal a nezdobu.

Tu ako cudzí kráčame,
jak vyhnanci tu vzlykáme,
ty prístav si a naša vlasť,
do večných siení priveď nás.

Len smädná láska smäd chce mať,
z prameňa pravdy pookriať;
blaha a slasti v očiach dosť
má ľud, čo myslí na milosť.

Nesmierna sláva patrí ti,
oslava hodna pamäti,
bez konca spolu slávia ju,
čo srdcia z nížin dvíhajú.

To daj nám, Otec láskavý,
Syn Otcu rovný, jediný
i s Duchom, ktorý teší nás
a vládne večne v každý čas. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Pane, zachránil si nás pred utláčateľmi; naveky budeme velebiť tvoje meno.

Žalm 44
Pohromy národa

V tomto všetkom slávne víťazíme skrze toho, ktorý nás miluje. (Rim 8, 37)

I

Bože, na vlastné uši sme počuli, †
naši otcovia nám rozprávali *
o dielach, ktoré si vykonal za ich dní, za dní pradávnych.
Ty si svojou rukou vyhnal pohanov a našich otcov si usadil, *
zničil si národy, a našich otcov si rozmnožil.

Veď nie svojím mečom získali krajinu, *
nepomohlo im vlastné rameno,
ale tvoja pravica, tvoje rameno a jas tvojej tváre, *
lebo ich máš rád.
Ty si môj kráľ a môj Boh, *
ty pomáhaš Jakubovi.
Len s tebou sme zahnali nepriateľov *
a v tvojom mene zničili tých, čo sa vzbúrili proti nám.

Nespolieham sa veru na svoj luk, *
ani môj meč ma nezachráni.
Ty si nás zachránil pred utláčateľmi *
a zahanbil si tých, čo nás nenávideli.
V Bohu sa budeme chváliť celý deň *
a naveky budeme velebiť tvoje meno.

Ant. 1 Pane, zachránil si nás pred utláčateľmi; naveky budeme velebiť tvoje meno.

Ant. 2 Zľutuj sa, Pane, nad svojím ľudom a nevystavuj potupe svoje dedičstvo.

II

Ale teraz si nás zavrhol a zahanbil, *
už netiahneš, Bože, s našimi vojmi.
Zahnal si nás na útek pred našimi nepriateľmi *
a sme korisťou tých, čo nás nenávidia.
Vydal si nás ako ovce na zabitie *
a roztrúsil si nás medzi pohanov.

Svoj ľud si predal bez zisku *
a neobohatil si sa jeho predajom.
Vystavil si nás na potupu susedom *
a na posmech i pohanu nášmu okoliu.
Urobil si z nás príslovie pre pohanov *
a národy krútia hlavou nad nami.

Celý deň mám pred očami svoju potupu *
a rumenec hanby mi pokrýva tvár,
keď počúvam potupné a posmešné hlasy, *
keď vidím, ako nepriateľ horí pomstou.

Ant. 2 Zľutuj sa, Pane, nad svojím ľudom a nevystavuj potupe svoje dedičstvo.

Ant. 3 Vstaň, Pane, a vykúp nás, veď si milosrdný.

III

Toto všetko nás postihlo, †
hoci sme nezabudli na teba *
a neporušili sme zmluvu s tebou.
Naše srdce sa neodvrátilo od teba, *
ani naše kroky nezišli z tvojej cesty,
a predsa si nás ponížil v kraji líšok *
a zahalil tôňou smrti.

Keby sme zabudli na meno nášho Boha *
a vzpínali ruky k bohu cudziemu,
či Boh na to nepríde? *
On predsa pozná tajnosti srdca.
Veď pre teba nás usmrcujú deň čo deň, *
pokladajú nás za ovce na zabitie.

Prebuď sa, Pane, prečo spíš? *
Vstaň a nezavrhni nás navždy.
Prečo odvraciaš svoju tvár? *
Vari môžeš zabudnúť na našu biedu a naše súženie?
Veď naša duša je pokorená až do prachu, *
naše telo je pritlačené k zemi.
Vstaň, Pane, pomôž nám *
a vykúp nás, veď si milosrdný.

Ant. 3 Vstaň, Pane, a vykúp nás, veď si milosrdný.

V. Pane, ku komu by sme išli?
R. Ty máš slová večného života.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Jeremiáša

29, 1-14
Jeremiášov list Izraelitom vo vyhnanstve
Toto sú slová listu, ktorý poslal prorok Jeremiáš z Jeruzalema zvyšku starších v zajatí, kňazom, prorokom a všetkému ľudu, ktorý Nabuchodonozor odvliekol z Jeruzalema do Babylonu. Bolo to po tom, čo odišiel z Jeruzalema kráľ Jechoniáš, kráľovná, komorníci, judejské a jeruzalemské kniežatá aj tesári a kováči. Poslal ho po Safanovom synovi Elasovi a po Helkiášovom synovi Gamariášovi, ktorých poslal judejský kráľ Sedekiáš k babylonskému kráľovi Nabuchodonozorovi do Babylonu.
„Toto hovorí Pán zástupov, Boh Izraela, všetkým presídlencom, ktorých som presťahoval z Jeruzalema do Babylonu: Stavajte domy a bývajte v nich, vysádzajte záhrady a jedzte ich ovocie, berte si ženy a ploďte synov a dcéry, dávajte svojim synom manželky a svoje dcéry dávajte mužom a nech rodia synov a dcéry; množte sa tam a nedovoľte, aby vás ubudlo. Usilujte sa o pokoj v meste, do ktorého som vás presídlil, a modlite sa zaň k Pánovi, lebo v jeho pokoji bude aj váš pokoj. Veď toto hovorí Pán zástupov, Boh Izraela: Nech vás nezvedú vaši proroci, čo sú medzi vami, ani vaši veštci a nedajte ani na svoje sny, ktoré sa vám snívajú, lebo oni vám falošne prorokujú v mojom mene, ja som ich neposlal, hovorí Pán. Lebo toto hovorí Pán: Keď sa naplní v Babylone sedemdesiat rokov, navštívim vás a splním na vás svoje dobré slovo, že vás privediem späť na toto miesto. Lebo ja poznám zámer, ktorý mám s vami, hovorí Pán. Sú to myšlienky pokoja, a nie súženia: dám vám budúcnosť a nádej. Budete ma vzývať a pôjdete; budete sa ku mne modliť a ja vás vyslyším. Budete ma hľadať a nájdete ma, ak ma budete hľadať celým svojím srdcom. Dám sa vám nájsť, hovorí Pán, privediem vás naspäť zo zajatia a zhromaždím vás zo všetkých národov a zo všetkých miest, na ktoré som vás rozohnal, hovorí Pán. A vrátim vás na miesto, z ktorého som vás presídlil.“

RESPONZÓRIUM

Ž 105, 1a. 4; porov. Sir 2, 11b
R. Oslavujte Pána a vzývajte jeho meno. * Hľadajte Pána a jeho moc, hľadajte vždy jeho tvár.
V. Vedzte, že nik nebol zahanbený, keď dúfal v Pána. * Hľadajte Pána a jeho moc, hľadajte vždy jeho tvár.

DRUHÉ ČÍTANIE

Začiatok reči svätého pápeža Leva Veľkého O blahoslavenstvách

(Sermo 95, 1-2: PL 54, 461-462)

Svoj zákon vložím do ich vnútra
Milovaní, keď náš Pán, Ježiš Kristus, hlásal evanjelium o kráľovstve a po celej Galilei uzdravoval rôzne neduhy, rozšírila sa povesť o jeho zázračnej moci po celej Sýrii a z celej Judey sa zbiehali veľké zástupy k nebeskému lekárovi. Keďže ľudská viera je pre nevedomosť ťarbavá uveriť, čo nevidí, a dúfať, čo nepozná, bolo potrebné telesnými dobrodeniami a viditeľnými zázrakmi povzbudiť tých, ktorých mala upevniť božská náuka, aby nepochybovali, že je spásna náuka toho, ktorý im dal zakúsiť svoju dobrotivú moc.
Aby teda Pán prešiel od vonkajších prostriedkov na vnútorné lieky a po uzdravení tela liečil dušu, oddelil sa od zástupu, ktorý ho obliehal, a vystúpil do ústrania na neďaleký vrch. Zavolal si apoštolov a vovádzal ich z výšky tajomnej katedry do vznešenej náuky. Už samou povahou miesta a počínaním naznačil, že to on poctil Mojžiša svojím rozhovorom: tam síce s hrozivou spravodlivosťou, tu však so svätou láskavosťou, aby sa splnilo, čo bolo sľúbené, ako hovorí prorok Jeremiáš: „Hla, prichádzajú dni, hovorí Pán, keď uzavriem s domom Izraela a s domom Júdu novú zmluvu. Po tých dňoch, hovorí Pán: Svoj zákon vložím do ich vnútra a vpíšem ho do ich srdca.“
Teda ten, ktorý hovoril Mojžišovi, hovoril aj apoštolom a ruka rýchlopisca Slova ukladala do sŕdc učeníkov zásady novej zmluvy. No nebola ako kedysi zahalená hustými mrakmi, ani hrozivý hukot a blýskanie neodstrašovali ľud od prístupu k vrchu, ale pokojne sa prihováral okolostojacim, aby jemnosť milosti odstránila tvrdosť zákona a duch adoptívneho synovstva odstránil hrôzu otroctva.
Aké je teda Kristovo učenie, svedčia jeho sväté výroky, aby tí, čo sa túžia dostať do večnej blaženosti, poznali stupne najšťastnejšieho výstupu. Hovorí: „Blahoslavení chudobní v duchu, lebo ich je nebeské kráľovstvo.“ Bolo by asi neisté, o akých chudobných hovorí Pravda, keby povedala: „Blahoslavení chudobní“ a nepridala by, akých chudobných tu treba rozumieť. Mohlo by sa zdať, že na zaslúženie nebeského kráľovstva stačí iba ten nedostatok, ktorý v ťažkej a tvrdej nevyhnutnosti mnohí znášajú. Ale keď hovorí: „Blahoslavení chudobní v duchu,“ ukazuje, že nebeské kráľovstvo dostanú tí, ktorých odporúča väčšmi poníženosť ducha ako nedostatok majetku.

RESPONZÓRIUM

Ž 78, 1-2
R. Počúvaj, ľud môj, moju náuku, * Nakloň sluch k slovám mojich úst.
V. Otvorím svoje ústa v podobenstvách, vyrozprávam starodávne tajomstvá. * Nakloň sluch k slovám mojich úst.

MODLITBA

Všemohúci Bože, prameň všetkého dobra, zaštep nám do srdca lásku k tebe a posilňuj našu synovskú oddanosť, aby sa v nás dobro vzmáhalo a pod tvojou otcovskou opaterou bezpečne sa uchovalo. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 10. apríl 2008, 14:41.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky