## 16. október 2008

## Štvrtok, cezročné obdobie, 28. týždeň
4. týždeň žaltára

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

I. Ak je posvätné čítanie v noci alebo včasráno:

Dňa okrídlený posol nám
hlási, že svetlo už je tu.
Buditeľ našich myslí, sám
Kristus nás volá k životu.

Opusťte lôžka vábivé,
vzbuďte sa zo sna, nehlivte;
a čistí, svätí, striezliví,
bedlite, lebo prichádzam.

Keď povievaním osvieži,
zornička rannú oblohu,
nám pripraveným do práce
nech nádej udelí a jas.

Ježiša hlasno vzývajme,
prosme ho, triezvi vzlykajme,
pokorných prosieb dlhý rad
čistému srdcu nedá spať.

Odožeň, Kriste, temné sny,
pretrhni putá nočnej tmy,
hriech starý ráč nám odpustiť,
v nás nové svetlo zapáliť.

Buď sláva, Kriste láskavý,
tebe i tvojmu Otcovi
aj duchu, ktorý teší nás
teraz a večne v každý čas. Amen.

II. Ak je posvätné čítanie cez deň:

Cit lásky v srdciach rozdúchaj,
k sebe nás veď a milosť daj,
a k našim srdciam dobrý buď,
z nich odstráň kal a nezdobu.

Tu ako cudzí kráčame,
jak vyhnanci tu vzlykáme,
ty prístav si a naša vlasť,
do večných siení priveď nás.

Len smädná láska smäd chce mať,
z prameňa pravdy pookriať;
blaha a slasti v očiach dosť
má ľud, čo myslí na milosť.

Nesmierna sláva patrí ti,
oslava hodna pamäti,
bez konca spolu slávia ju,
čo srdcia z nížin dvíhajú.

To daj nám, Otec láskavý,
Syn Otcu rovný, jediný
i s Duchom, ktorý teší nás
a vládne večne v každý čas. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Nepomôže im vlastné rameno, ale tvoja pravica a jas tvojej tváre.

Žalm 44
Pohromy národa

V tomto všetkom slávne víťazíme skrze toho, ktorý nás miluje. (Rim 8, 37)

I

Bože, na vlastné uši sme počuli, †
naši otcovia nám rozprávali *
o dielach, ktoré si vykonal za ich dní, za dní pradávnych.
Ty si svojou rukou vyhnal pohanov a našich otcov si usadil, *
zničil si národy, a našich otcov si rozmnožil.

Veď nie svojím mečom získali krajinu, *
nepomohlo im vlastné rameno,
ale tvoja pravica, tvoje rameno a jas tvojej tváre, *
lebo ich máš rád.
Ty si môj kráľ a môj Boh, *
ty pomáhaš Jakubovi.
Len s tebou sme zahnali nepriateľov *
a v tvojom mene zničili tých, čo sa vzbúrili proti nám.

Nespolieham sa veru na svoj luk, *
ani môj meč ma nezachráni.
Ty si nás zachránil pred utláčateľmi *
a zahanbil si tých, čo nás nenávideli.
V Bohu sa budeme chváliť celý deň *
a naveky budeme velebiť tvoje meno.

Ant. 1 Nepomôže im vlastné rameno, ale tvoja pravica a jas tvojej tváre.

Ant. 2 Pán od vás neodvráti svoju tvár, ak sa obrátite k nemu.

II

Ale teraz si nás zavrhol a zahanbil, *
už netiahneš, Bože, s našimi vojmi.
Zahnal si nás na útek pred našimi nepriateľmi *
a sme korisťou tých, čo nás nenávidia.
Vydal si nás ako ovce na zabitie *
a roztrúsil si nás medzi pohanov.

Svoj ľud si predal bez zisku *
a neobohatil si sa jeho predajom.
Vystavil si nás na potupu susedom *
a na posmech i pohanu nášmu okoliu.
Urobil si z nás príslovie pre pohanov *
a národy krútia hlavou nad nami.

Celý deň mám pred očami svoju potupu *
a rumenec hanby mi pokrýva tvár,
keď počúvam potupné a posmešné hlasy, *
keď vidím, ako nepriateľ horí pomstou.

Ant. 2 Pán od vás neodvráti svoju tvár, ak sa obrátite k nemu.

Ant. 3 Vstaň, Pane, a nezavrhni nás navždy.

III

Toto všetko nás postihlo, †
hoci sme nezabudli na teba *
a neporušili sme zmluvu s tebou.
Naše srdce sa neodvrátilo od teba, *
ani naše kroky nezišli z tvojej cesty,
a predsa si nás ponížil v kraji líšok *
a zahalil tôňou smrti.

Keby sme zabudli na meno nášho Boha *
a vzpínali ruky k bohu cudziemu,
či Boh na to nepríde? *
On predsa pozná tajnosti srdca.
Veď pre teba nás usmrcujú deň čo deň, *
pokladajú nás za ovce na zabitie.

Prebuď sa, Pane, prečo spíš? *
Vstaň a nezavrhni nás navždy.
Prečo odvraciaš svoju tvár? *
Vari môžeš zabudnúť na našu biedu a naše súženie?
Veď naša duša je pokorená až do prachu, *
naše telo je pritlačené k zemi.
Vstaň, Pane, pomôž nám *
a vykúp nás, veď si milosrdný.

Ant. 3 Vstaň, Pane, a nezavrhni nás navždy.

V. Pane, vyjasni tvár nad svojim služobníkom.
R. A nauč ma svojim ustanoveniam.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Zachariáša

8, 1-17. 20-23
Prisľúbenia spásy na Sione

Zaznelo slovo Pána zástupov:

„Toto hovorí Pán zástupov:
Veľmi som sa rozhorlil za Sion,
vášnivo zaň horlím.

Toto hovorí Pán: Vrátil som sa na Sion a budem bývať uprostred Jeruzalema. Jeruzalem sa bude volať Verné mesto a vrch Pána zástupov Svätá hora.
Toto hovorí Pán zástupov: Ešte budú sedávať v uliciach Jeruzalema starci a starenky a všetci budú mať pre vysoký vek v ruke palicu. Námestia mesta budú plné chlapcov a dievčat, čo sa budú hrať na jeho uliciach.
Toto hovorí Pán zástupov: A ak sa to v tých dňoch bude zdať ťažké zvyškom tohoto ľudu, vari to bude ťažké aj v mojich očiach?! – hovorí Pán zástupov.
Toto hovorí Pán zástupov:

Hľa, ja vyslobodím svoj ľud z východnej krajiny
i z krajiny, kde slnko zapadá;
privediem ich sem
a budú bývať v Jeruzaleme;
oni budú mojím ľudom
a ja budem ich Bohom
v pravde a spravodlivosti.

Toto hovorí Pán zástupov: Nech spevnejú ruky vám, čo počúvate v týchto dňoch tieto slová z úst prorokov, v deň, keď položili základy domu Pána zástupov, aby bol postavený chrám.

Lebo pred tými dňami
nebolo mzdy pre človeka
a nebolo ani mzdy pre dobytok,
ba ani ten, kto vchádzal a vychádzal,
nemal pokoj pre súženie;
lebo som pustil všetkých ľudí,
každého proti jeho blížnemu.
Ale teraz nie som k zvyškom tohto ľudu
ako za predošlých dní,
hovorí Pán zástupov.
Lebo semeno bude mať pokoj:
vinica vydá svoje plody
a zem vydá svoju úrodu
a toto všetko
dám do vlastníctva
zvyškom tohto ľudu.

A ako ste boli, dom Júdu a dom Izraela, kliatbou medzi národmi, tak vás zachránim a budete požehnaním. Nebojte sa, nech vám spevnejú ruky. Lebo toto hovorí Pán zástupov: Ako som si zaumienil trápiť vás, keď ma vaši otcovia dráždili k hnevu, hovorí Pán zástupov, a nezľutoval som sa, v tie dni som zmenil svoje rozhodnutie, že požehnám Jeruzalem a Júdov dom. Nebojte sa!
Budete teda robiť toto: Hovorte každý so svojím blížnym pravdu a vo svojich bránach vynášajte súdy pokoja, nezamýšľajte zlo vo svojich srdciach voči svojmu priateľovi a nemilujte krivú prísahu; lebo toto všetko nenávidím,“ hovorí Pán.
„Toto hovorí Pán zástupov: Ešte prídu národy a obyvatelia veľkých miest; a obyvatelia jedného mesta pôjdu k obyvateľom druhého a povedia: ,Poďte a budeme prosiť Pána o priazeň, vyhľadáme Pána zástupov; pôjdem aj ja!‘ A prídu mnohé národy a mocné kmene do Jeruzalema hľadať Pána zástupov a prosiť Pána o priazeň.
Toto hovorí Pán zástupov: V tých dňoch desať ľudí zo všetkých národov rozličných jazykov chytí judejského muža za okraj rúcha a povie: ,Pôjdeme s vami, lebo sme počuli, že s vami je Boh.‘“

RESPONZÓRIUM

Zach 8, 7. 9a; Sk 3, 25a
R. Toto hovorí Pán: Hľa, ja vyslobodím svoj ľud z východnej krajiny i z krajiny, kde slnko zapadá. * Nech spevnejú ruky vám, čo počúvate v týchto dňoch tieto slová z úst prorokov.
V. Vy ste synovia prorokov a zmluvy, ktorú Boh uzavrel s vašimi otcami. * Nech spevnejú ruky vám, čo počúvate v týchto dňoch tieto slová z úst prorokov.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Traktátov svätého biskupa Augustína k Jánovi

(Tract. 26, 4-6: CCL 36, 261-263)

Hľa, ja vyslobodím svoj ľud

„Nik nepríde ku mne, iba ten, koho pritiahne Otec.“ Ale nemysli si, že ťa bude ťahať nasilu. Ducha priťahuje aj láska. Ani sa nemusíme báť, že nás hádam ľudia, ktorí vážia slová a sú veľmi ďaleko od chápania Božích vecí, chytia na tomto evanjeliovom slove Svätého písma a povedia nám: „Ako verím dobrovoľne, keď som priťahovaný?“ Ja na to odpoviem: „Nielen vôľa, aj rozkoš ťa priťahuje.“
Čo znamená, že rozkoš priťahuje? „Hľadaj radosť v Pánovi a dá ti, za čím túži tvoje srdce.“ Jestvuje aj rozkoš srdca, ktorého slasťou je nebeský chlieb. A potom ak smel básnik povedať: „Každého priťahuje jeho rozkoš,“ nie nevyhnutnosť, ale rozkoš, nie povinnosť, ale potešenie, o koľko smelšie môžeme povedať my, že to človeka priťahuje ku Kristovi, keď ho láka pravda, keď ho láka blaženosť, keď ho láka spravodlivosť, keď ho láka večný život, čo všetko je Kristus?!
Alebo majú iba telesné zmysly svoje rozkoše, a duch je ukrátený o svoje rozkoše? Ak duch nemá svoje rozkoše, prečo sa hovorí: „Ľudia sa utiekajú do tône tvojich krídel. Opájajú sa blahobytom tvojho domu a pijú z potoka tvojich rozkoší. Veď u teba je zdroj života a v tvojom svetle uvidíme svetlo“?
Priveď človeka, ktorý miluje, a bude rozumieť, čo hovorím. Priveď túžiaceho, priveď hladného, priveď takého, čo putuje touto púšťou a je smädný a vzdychá po prameni večnej vlasti, priveď takého a bude vedieť, čo hovorím. Ale keď to poviem ľahostajnému, nebude vedieť, čo hovorím.
Keď ukážeš ovci zelenú vetvičku, pôjde za tebou. Ak ukážu chlapcovi orechy, prilákajú ho. A beží, lebo ho to tam ťahá, ťahá ho láska, ťahá ho to, bez ujmy na tele, ťahá ho puto srdca. Ak teda priťahujú pozemské potešenia a rozkoše, keď sa zjavia milujúcim, lebo je pravda, že „každého priťahuje jeho rozkoš“, Kristus, ktorého zjavil Otec, nepritiahne? Po čom túži duša väčšmi ako po pravde? Na čo musí mať hladné ústa, prečo si má priať, aby mala zdravé vnútorné podnebie a správne rozlišovala, ak nie preto, aby jedla a pila múdrosť, spravodlivosť, pravdu, večnosť?
Lebo hovorí: „Blahoslavení lační a smädní po spravodlivosti,“ lenže tu, „lebo budú nasýtení,“ ale až tam! Dám mu to, čo má rád, dám mu to, v čo dúfa. Uvidí to, čo doteraz nevidel, ale veril. Bude jesť to, po čom túži, bude piť to, po čom dychtí. Kde? Pri vzkriesení mŕtvych, lebo „ja ho vzkriesim v posledný deň“.

RESPONZÓRIUM

Jn 6, 44. 45
R. Nik nemôže prísť ku mne, ak ho nepritiahne Otec, ktorý ma poslal. * Každý, kto počul Otca a dal sa poučiť, prichádza ku mne.
V. U Prorokov je napísané: Všetkých bude učiť sám Boh. * Každý, kto počul Otca a dal sa poučiť, prichádza ku mne.

MODLITBA

Prosíme ťa, všemohúci Bože, nech nás tvoja milosť ustavične predchádza i sprevádza, aby sme vždy horlivo konali dobré skutky. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 10. apríl 2008, 14:42.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky