Liturgia hodín

## 27. august 2009

## Sv. Moniky, spomienka

Narodila sa v Tagaste v Afrike roku 331 v kresťanskej rodine. Ešte celkom mladú ju vydali za Patrícia. Jedným z jej synov bol Augustín, veľmi nadaný, za obrátenie ktorého preliala veľa sĺz a vyslala veľa modlitieb k Bohu. Je príkladom vynikajúcej matky, ktorá modlitbou živila vieru a čnosťami ju robila viditeľnou. Zomrela v Ostii roku 387.

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

Svätica, hodna pochvaly,
zdobia ťa toľké zásluhy!
Tu svietila si príkladom,
tam skvieš sa krajšie od dúhy.

Svetlo si v srdci nosila,
modlitbu s prácou spájala,
myseľ ti s Kristom bedlila
a pôstom si sa kajala.

Keď slávou svet ťa pokúšal,
mysľou si vozvýš letela,
bo dušu túžba povznáša,
jak svätosť nesie anjela.

Čnosťami dom si zdobila,
vítala dennú úlohu,
Boh presadil ťa zo zeme
a teraz zdobíš oblohu.

Ó Trojjediný, sláva ti!
Po žití tebe oddanom,
na prosby svojej svätice
zaraď nás k rajským občanom! Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Slovo Pánovo je štítom všetkým, čo v neho dúfajú.

Žalm 18, 31-51
Poďakovanie

Ak je Boh za nás, kto je proti nám? (Rim 8, 31)

IV

Božia cesta je čistá, †
ohňom je vyskúšané slovo Pánovo. *
On je ochrancom všetkých, čo v neho dúfajú.
Veď kto je Boh okrem Pána? *
Kto je skala okrem nášho Boha?
To Boh ma silou opásal *
a moju cestu urobil nepoškvrnenou.
Mojim nohám dal rýchlosť jeleňa *
a postavil ma na výšinu.
Ruky mi na boj vycvičil *
a moje ramená napínajú luk kovový.

Ant. 1 Slovo Pánovo je štítom všetkým, čo v neho dúfajú.

Ant. 2 Svojou pravicou si ma, Pane, podporil.

V

Dal si mi svoj štít záchranný, †
pravicou si ma podporil *
a tvoja láskavosť ma urobila veľkým.
Mojim krokom si cestu uvoľnil *
a moje nohy nepociťujú únavu.
Naháňal som svojich nepriateľov, až som ich dostihol, *
a nevrátil som sa, kým som ich celkom nezničil.
Tak som ich zdrvil, že ani stáť nevládali, *
popadali mi pod nohy.
Opásal si ma udatnosťou v boji *
a vzbúrencov si uvrhol do môjho područia.

Ty si zahnal mojich nepriateľov na útek *
a rozprášil si tých, čo ma nenávidia.
Kričali, nemal im kto pomôcť, *
volali k Pánovi, ale on ich nevyslyšal.
Rozprášil som ich ako prach unášaný vetrom, *
šliapal som po nich ako po blate uličnom.
Vytrhol si ma zo vzbury ľudu *
a ustanovil za hlavu národov.
Slúži mi ľud, ktorý som nepoznal, *
a poslúcha ma na jediné slovo.
O moju priazeň sa uchádzajú cudzinci; †
cudzinci blednú od strachu *
a trasú sa vo svojich úkrytoch.

Ant. 2 Svojou pravicou si ma, Pane, podporil.

Ant. 3 Nech žije Pán, nech je vyvýšený Boh, moja spása.

VI

Nech žije Pán, nech je zvelebený môj Záchranca, *
nech je vyvýšený Boh, moja spása.
Bože, ty si ma poveril odplatou †
a podmanil si mi národy; *
ty si ma oslobodil od zlostných nepriateľov.
Povýšil si ma nad mojich odporcov *
a vytrhol si ma z rúk násilníka.

Preto ťa, Pane, budem velebiť medzi národmi *
a ospevovať tvoje meno žalmami.
Svojmu kráľovi dávaš veľké víťazstvá, †
preukazuješ priazeň svojmu pomazanému, *
Dávidovi a jeho potomstvu až naveky.

Ant. 3 Nech žije Pán, nech je vyvýšený Boh, moja spása.

V. Otvor mi, Pane, oči.
R. Aby som pozoroval divy tvojho zákona.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Jeremiáša

3, 1-5. 19 – 4, 4
Výzva na obrátenie

Pán prehovoril ku mne takto:
„Ak muž prepustí svoju manželku,
ona od neho odíde
a vezme si iného muža,
vari sa k nej ešte niekedy vráti?
A nie je zneuctená
a poškvrnená taká krajina?
Ty si však smilnila s mnohými milencami,
a vraciaš sa ku mne?, hovorí Pán.

Zdvihni svoje oči na hole a pozri,
kde si sa nedala przniť?
Pri cestách si vysedávala a vyčkávala ich
ako Arab na púšti;
a poškvrnila si krajinu
svojimi smilstvami a svojou zlobou.
Preto boli zadržané zrážky
a neskorý dážď nebol.

Ale ty si mala čelo ako neviestka,
nechcela si sa červenať.
A nevoláš teraz na mňa: ,Otče môj,
ty si vodca mojej mladosti!
Vari sa bude naveky hnevať
a vytrvá až do konca?‘
Tak si hovorila
a páchala si zlo tvrdošijne.

Ale ja som povedal:
Ako ťa zaradím medzi synov
a dám ti žiadúcu krajinu,
najlepšie dedičstvo medzi národmi?
I povedal som: Budete ma volať otcom
a neprestanete ma nasledovať.
Ale ako žena pohrdne svojím milencom,
tak ste mnou pohrdli, dom Izraela,“
hovorí Pán.

Po kopcoch bolo počuť hlas,
nárek a úpenlivé prosby synov Izraela,
lebo si pokrivili cestu,
zabudli na Pána, svojho Boha.
„Vráťte sa, odpadnutí synovia,
a vyliečim vaše odpady.“

„Pozri, my prichádzame k tebe,
lebo ty si Pán, náš Boh.
Vskutku klamlivé boli vŕšky
a hluk na horách.
Naozaj v Pánovi, našom Bohu,
je spása Izraela.
Hanba požierala prácu našich otcov
od našej mladosti,
ich stáda a ich dobytok,
ich synov a ich dcéry.
Ležíme v našej hanbe
a prikrýva nás naša potupa.
lebo sme hrešili proti Pánovi, nášmu Bohu,
my aj naši otcovia,
od svojej mladosti až po tento deň
a nepočúvali sme hlas Pána, nášho Boha.“

„Ak sa obrátiš, Izrael,
hovorí Pán,
obráť sa ku mne.
Ak odstrániš svoje ohavy spred mojej tváre,
nebudeš blúdiť.
Budeš prisahať: ,Ako žije Pán‘
v pravde, v práve a v spravodlivosti,
vtedy budú v ňom požehnané národy
a budú sa ním chváliť.

Lebo toto hovorí Pán,
mužovia z Judey a z Jeruzalema:
Zorte si úhor
a nesejte do tŕnia.
Obrežte sa pre Pána
a odstráňte predkožky zo svojich sŕdc,
mužovia judejskí a obyvatelia Jeruzalema,
aby nevyšľahol môj hnev ako oheň
a nehorel tak, že nebude toho, kto by ho uhasil,
pre zlobu vašich skutkov.“

RESPONZÓRIUM

Jer 14, 7; Ž 130, 3
R. Ak naše neprávosti svedčia proti nám, Pane, konaj pre svoje meno, * Lebo je veľa našich vzbúr, zhrešili sme proti tebe.
V. Ak si budeš, Pane, v pamäti uchovávať neprávosť, Pane, kto obstojí? * Lebo je veľa našich vzbúr, zhrešili sme proti tebe.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Vyznaní svätého biskupa Augustína

(Lib. 9, 10-11: CSEL 33, 215-219)

Usilujme sa o večnú múdrosť

Keď sa blížil deň jej odchodu z tohoto života – ty si vedel o tom dni, my nie –, stalo sa, verím, tvojím tajomným riadením, že sme sami, ja a ona, stáli opretí o okno, odkiaľ bolo vidieť do záhrady nášho domu, tam v Ostii nad Tiberom, kde sme sa ďaleko od ľudí zotavovali po dlhej namáhavej ceste pred plavbou. Rozprávali sme sa teda sami veľmi milo, pričom „sme zabúdali na to, čo je za nami, a uháňali za tým, čo je pred nami“. V prítomnosti pravdy, ktorou si ty, sme sa pýtali, aký bude večný život svätých, ktorý „ani oko nevidelo, ani ucho nepočulo“, ktorý „ani do ľudského srdca nevystúpil“. A žíznivo sme otvárali ústa srdca nadprirodzeným prúdom z tvojho zdroja, zo zdroja života, ktorý je u teba.
O tomto som hovoril, aj keď nie takýmto spôsobom a takýmito slovami, a ty, Pane, vieš, že v ten deň, keď sme o tom hovorili, tento svet strácal uprostred slov pre nás cenu aj so všetkými jeho pôžitkami. Vtedy ona povedala: „Syn môj, čo sa mňa týka, už ma nič neteší v tomto živote. Neviem, čo by som tu ešte robila a načo by som tu bola, keď už nemám v čo dúfať na tomto svete. Iba pre jedno som túžila zostať ešte nejaký čas v tomto živote: aby som ťa mohla vidieť ako kresťana katolíka skôr, ako zomriem. A Boh mi to dal vrchovato, lebo môžem vidieť, že si celkom pohrdol pozemskou blaženosťou a stal si sa jeho služobníkom. Čo tu mám ešte robiť?“
Nespomínam si presne, čo som jej na to odpovedal; ale odvtedy prešlo asi päť dní, viac to nebolo, a ľahla si v horúčke. Počas choroby v ktorýsi deň zamdlela a stratila na chvíľu vedomie. My sme pribehli k nej, ale hneď prišla k sebe a keď videla, ako tam s bratom stojíme, povedala nám, akoby niečo hľadala: „Kde som to bola?“
A keď nás videla skľúčených od žiaľu, povedala: „Tu pochovajte svoju matku.“ Ja som mlčal a zadržiaval som plač. Ale môj brat povedal čosi, ako že by bol radšej, keby zomrela nie v cudzine, ale vo vlasti. Keď to počula, pozrela naňho s výrazom nevôle, že takto rozmýšľa, a potom pozrela na mňa a povedala: „Pozri, čo hovorí.“ A nato obom: „Toto telo pochovajte hocikde. Nech vás starosť oň netrápi. Len o to vás prosím, aby ste pamätali na mňa pri Pánovom oltári, nech budete kdekoľvek.“ Keď vyslovila, ako mohla, toto svoje presvedčenie, zatíchla a choroba sa jej rýchlo zhoršovala.

RESPONZÓRIUM

1 Kor 7, 29a. 30b. 31; 2, 12a
R. Čas je krátky; aby napokon aj tí, čo sa radujú, akoby sa neradovali; a tí, čo užívajú tento svet, akoby ho neužívali, * Lebo tvárnosť tohoto sveta sa pomíňa.
V. A my sme nedostali ducha sveta. * Lebo tvárnosť tohoto sveta sa pomíňa.

MODLITBA
Bože, útecha zarmútených, ty si milosrdne vyslyšal svätú Moniku, keď ťa so slzami v očiach vytrvalo prosila za obrátenie svojho syna Augustína; daj, aby sme aj my na príhovor obidvoch oplakávali svoje hriechy, a tak dosiahli milosť tvojho odpustenia. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 20:05.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky