Liturgia hodín

## 12. september 2009

## Sobota, cezročné obdobie, 23. týždeň
3. týždeň žaltára

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

I. Ak je posvätné čítanie v noci alebo včasráno:

Bože mocný a láskavý,
vesmíru dal si zákony;
jediný Boh v troch osobách,
hoden si všetkej poklony.

Počúvaj tento chválospev
a s ním aj vzlyky ľútosti;
nech srdce viny zbavené
vinie sa k tebe v radosti.

Nech oheň lásky očistnej
do našich útrob preniká,
opáš nám bedrá, priprav nás
na príchod Syna človeka.

Za to, že ticho nočnej tmy
rušíme spevmi zvučnými,
bohato naplň všetkých nás
darmi nebeskej otčiny.

Vyslyš nás, Otče láskavý,
pomôž nám, Kriste, Kráľ slávy,
s Otcom i Duchom Boh pravý,
a vládni, kraľuj nad nami. Amen.

II. Ak je posvätné čítanie cez deň:

Pôvodca slávy trvalej,
rozdávaš v daroch sedmorých
Svätého Ducha veriacim,
pomáhaj všetkým pokorným.

Choroby tela zažeň preč
a pohoršenie vykoreň,
vyhas v nás silu činov zlých
a nauč srdce pokore.

Nás jasnou mysľou obdaruj,
počestné miesto dokonči,
prosiacich prosby vypočuj,
daj život, čo sa neskončí.

Týždeň má v kruhu sedem dní,
v nich beží teraz všetok čas,
deň ôsmy, onen posledný,
privedie k súdu všetkých nás.

Už dnes ťa, Pane, prosíme,
v deň posledný nás neodsúď,
od zatratenia osloboď
a večnou odmenou nám buď!

Vtedy, keď, Bože láskavý,
vyslyšíš prosby národov,
naveky nech ti, Trojica,
spievame s láskou oddanou. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo a za zázraky v prospech ľudí.

Žalm 107
Vďaka za oslobodenie

Boh zoslal synom Izraela slovo a zvestoval pokoj skrze Ježiša Krista. (Sk 10, 36)

I

Oslavujte Pána, lebo je dobrý, *
lebo jeho milosrdenstvo trvá naveky.
Tak nech hovoria tí, ktorých Pán vykúpil, *
ktorých vykúpil z rúk protivníkových
a zhromaždil z rozličných krajín †
od východu i západu, *
od severu i od mora.

Blúdili pustatinou a po vyprahnutej stepi, *
nenachádzali cestu k trvalému bydlisku.
Mali hlad a smäd, *
ubúdalo v nich života.

V súžení volali k Pánovi *
a on ich vyslobodil z úzkostí.
Na správnu cestu ich priviedol, *
aby šli po nej k trvalému bydlisku.
Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo *
a za zázraky v prospech ľudí,
lebo smädného napojil *
a hladného nakŕmil dobrotami.

V temnotách a v tieni smrti sedeli, *
sputnaní biedou a železom,
lebo sa vzopreli Božím výrokom *
a zámery Najvyššieho zavrhli.
Preto ich srdce útrapami pokoril, *
ostali nevládni a bez pomoci.

V súžení volali k Pánovi *
a on ich vyslobodil z úzkostí.
Z temnôt a z tône smrti ich vyviedol *
a ich putá rozlomil.
Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo *
a za zázraky v prospech ľudí,
lebo rozdrvil brány bronzové *
a rozlomil závory zo železa.

Ant. 1 Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo a za zázraky v prospech ľudí.

Ant. 2 Videli diela Božie a jeho zázraky.

II

Na ceste neprávosti rozum stratili *
a trpeli za svoje priestupky.
Každý pokrm sa im sprotivil *
a priblížili sa až k bránam smrti.

V súžení volali k Pánovi *
a on ich vyslobodil z úzkostí.
Zoslal im svoje slovo a uzdravil ich *
a vyslobodil ich zo záhuby.
Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo *
a za zázraky v prospech ľudí.
Obetu chvály nech mu prinesú, *
o jeho skutkoch nech hovoria s plesaním.

Púšťali sa na lodiach po mori *
a na veľkých vodách robili obchody.
Tam videli diela Pánove *
a na hlbočinách jeho zázraky.
Prehovoril a vyvolal búrku úžasnú, *
až sa morské vlny vzdúvali;
priam k nebu stúpali †
a vzápätí sa prepadali do hlbín; *
duša im hrôzou zmierala.
Knísali sa a tackali ako opití; *
boli v koncoch so všetkou svojou múdrosťou.
V súžení volali k Pánovi *
a on ich vyslobodil z úzkostí.

Búrku premenil na vánok *
a morské vlny umĺkli.
Tešili sa, že vlny utíchli, *
a priviedol ich do prístavu, za ktorým túžili.
Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo *
a za zázraky v prospech ľudí.
V zhromaždeniach ľudu nech ho velebia *
a nech ho chvália v zbore starších.

Ant. 2 Videli diela Božie a jeho zázraky.

Ant. 3 Spravodliví to uvidia a potešia sa a pochopia milosrdenstvo Pánovo.

III

Potoky na púšť premenil *
a na súš vodné pramene,
úrodnú zem na soľnú step *
pre zlobu jej obyvateľov.
A z púšte zasa urobil jazerá, *
z vyschnutej zeme vodné pramene.

Hladujúcich tam usadil *
i založili si trvalé bydlisko.
Obsiali polia a vysadili vinice *
a získali bohatú úrodu.
I požehnal ich a rozmnožili sa preveľmi *
a nezmenšil im ani počet dobytka.

A zasa ich málo zostalo a dostali sa do biedy *
pod ťarchou nešťastia a bolesti.
Opovrhnutím zahrnul kniežatá *
a dal im blúdiť po stepi neschodnej.
Chudákov však z biedy povzniesol, *
ich rody ako stáda rozmnožil.
Spravodliví to uvidia a potešia sa, *
ničomníci všetci stratia reč.

Kto je dosť múdry, že sa nad tým zamyslí *
a pochopí milosrdenstvo Pánovo?

Ant. 3 Spravodliví to uvidia a potešia sa a pochopia milosrdenstvo Pánovo.

V. Pane, tvoja vernosť siaha až k oblakom.
R. Tvoje súdy sú ako morská hlbina.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy Náreky

5, 1-22
Prosba o vyslobodenie národa

Rozpomeň sa, Pane, čo sa nám stalo,
zhliadni a pozri na našu potupu.
Naše dedičstvo pripadlo iným,
naše domy cudzincom.
Osireli sme, nemáme otca,
naše matky sú ako vdovy.
Vlastnú vodu pijeme za peniaze,
svoje drevo si musíme kupovať.
S jarmom na šiji nás ženú,
unaveným nedoprajú pokoja.
Podávali sme ruku Egypťanom a Asýrčanom,
aby sme sa nasýtili chlebom.

Naši otcovia zhrešili a niet ich
a my nesieme ich neprávosti.
Otroci panujú nad nami
a niet toho, kto by nás vytrhol z ich ruky.
S nasadením života znášame svoj chlieb
pred hrozbou meča z púšte.
Naša koža je ako vypálená pec
od pálčivého hladu.
Na Sione ponížili ženy
a panny v judejských mestách.
Ich ruky povešali kniežatá;
tváre starcov nenašli úctu.
Mládenci nosia žarnov
a deti klesajú pod drevom.
Starci chýbajú pri bránach
a mladíci v zbore spevákov.

Prestala radosť nášho srdca,
náš tanec sa zmenil na smútok.
Spadla nám koruna z hlavy;
beda nám, lebo sme zhrešili.
Preto zosmutnelo naše srdce,
preto sa nám zatmilo v očiach
pre vrch Sion, lebo je spustošený:
behajú po ňom líšky.

Ale ty, Pane, ostávaš naveky,
tvoj trón z pokolenia na pokolenie.
Prečo na nás zabúdaš navždy
a opúšťaš nás na mnoho dní?
Obráť nás, Pane, k sebe a my sa vrátime;
obnov naše dni ako na počiatku.
Celkom si nás už zavrhol
a hneváš sa na nás veľmi?

RESPONZÓRIUM

Nár 5, 19a. 20a. 21a; Mt 8, 25b
R. Ty, Pane, ostávaš naveky; prečo na nás zabúdaš navždy? * Obráť nás k sebe a my sa vrátime.
V. Pane, zachráň nás, hynieme. * Obráť nás k sebe a my sa vrátime.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Rečí svätého biskupa Atanáza

(Oratio de incarnatione Verbi, 10: PG 25, 111-114)

Obnov naše dni ako na počiatku
Boh, Slovo najlepšieho Otca neopustilo ľudskú prirodzenosť, keď sa rútila do skazy, lež obetovalo vlastné telo a zničilo smrť, ktorej prepadli. Ich nedbalosť napravil svojím učením a všetko, čo bolo ľudské, obnovil svojou mocou.
Toto môže podložiť autoritou vzdelaných Spasiteľových učeníkov každý, kto číta ich spisy, kde hovoria: „Lebo nás ženie Kristova láska, keď si uvedomíme, že ak jeden zomrel za všetkých, teda všetci zomreli. A zomrel za všetkých, aby sme už nežili pre seba, ale pre toho, ktorý za nás zomrel a vstal z mŕtvych, pre nášho Pána, Ježiša Krista.“ A opäť: „Ale vidíme, že ten, ktorý bol stvorený len o niečo menší od anjelov, Ježiš, bol ovenčený slávou a cťou, lebo pretrpel smrť, aby z Božej milosti okúsil smrť za všetkých.“ Potom ten istý uvádza dôvod, prečo sa malo stať Božie Slovo človekom, a nie iný: „Veď sa patrilo, aby ten, pre ktorého je všetko a skrze ktorého je všetko, ktorý priviedol mnoho synov do slávy, zdokonalil pôvodcu ich spásy utrpením.“ Týmito slovami naznačuje, že nik iný nemohol vyviesť ľudí z neodvratnej skazy, iba Božie Slovo, ktoré ich na počiatku stvorilo.
A že si samo Slovo práve preto vzalo telo, aby mohlo byť obetou za podobné telá, vyslovujú tí istí takto: „A pretože deti majú účasť na tele a krvi, aj on mal podobne spoluúčasť na nich, aby smrťou zničil toho, ktorý vládol smrťou, čiže diabla, a vyslobodil tých, ktorých celý život zotročoval strach pred smrťou.“ Lebo tým, že obetoval vlastné telo, zrušil zákon, ktorý bol proti nám, a tým, že dal nádej na zmŕtvychvstanie, obnovil princíp nášho života.
A pretože smrť dostala od ľudí moc nad ľuďmi, skrze Božie Slovo, ktoré sa stalo človekom, uskutočnilo sa oslobodenie od smrti a vzkriesenie života, ako hovorí muž plný Krista: „Lebo ako je skrze človeka smrť, tak je skrze človeka aj zmŕtvychvstanie. Veď ako všetci umierajú v Adamovi, tak zasa všetci ožijú v Kristovi“ a všetko, čo nasleduje. Už teda nezomierame na zatratenie, ale aby sme boli vzkriesení z mŕtvych, a očakávame všeobecné zmŕtvychvstanie všetkých, ktoré isto v svojom čase uskutoční jeho pôvodca a darca, Boh.

RESPONZÓRIUM

Rim 3, 23-25a; 1 Kor 15, 22
R. Všetci zhrešili a chýba im Božia sláva; ale sú ospravedlnení zadarmo jeho milosťou, vykúpením v Kristovi Ježišovi. * Jeho Boh ustanovil ako prostriedok zmierenia skrze jeho krv prostredníctvom viery.
V. Ako všetci umierajú v Adamovi, tak zasa všetci ožijú v Kristovi. * Jeho Boh ustanovil ako prostriedok zmierenia skrze jeho krv prostredníctvom viery.

MODLITBA

Láskavý Otče, ty si nás skrze svojho Syna vykúpil a prijal za svoje milované deti; s otcovskou láskou sprevádzaj všetkých, čo veria v Krista, aby dosiahli pravú slobodu a večný život. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 20:05.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky