Liturgia hodín

## 7. august 2009

## Piatok, cezročné obdobie, 18. týždeň
2. týždeň žaltára

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

I. Ak je posvätné čítanie v noci alebo včasráno:

Bdelý kohút spevom pohltí
nočnú, hustú temnotu
a odháňa sivé mračno,
ktoré cez noc vládlo tu,
keď vzývame s vrúcnym srdcom,
Bože, tvoju dobrotu.

Keď zem celá tíško spala,
pohrúžená do šera,
a smrť nad ňou panovala
ako trúchla príšera,
prišiels’ k ľuďom, mocný strážca,
sťa jas, čo tmu postiera.

Tys’ nás, Kriste vyburcoval
z hriešnosti a nevery
a dal si nám za sprievodcu
svetlo, keď sa zošerí,
vyslobodil si tých, čo v tmách
akoby už pomreli.

Sláva Otcu, sláva Tebe,
sláva Duchu Svätému,
ktorý život, pokoj, svetlo
dáva ľudstvu hriešnemu,
aby, chváliac Trojjedného,
došlo k blahu večnému. Amen.

II. Ak je posvätné čítanie cez deň:

Stoj pri nás, Tvorca láskavý,
ty sláva svetla Otcovho,
keď tvoja milosť chýba nám,
v srdci je úzkosť, striasa ho.

Keď nás Duch Svätý napĺňa
a v srdci Boha nosíme,
zlý duch nás na zlo nezvábi
a odpor k hriechu zosilnie

a v každodennom živote
uprostred sveta budeme
žiť podľa tvojich zákonov
a pokušeniu vyhneme.

Sláva buď, Kriste, Kráľ dobrý,
tebe i Bohu Otcovi,
na večné veky sláva buď
aj Duchu Tešiteľovi. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Netrestaj ma, Pane, v svojom hneve.

Žalm 38
Modlitba hriešnika v najväčšom nebezpečenstve

Všetci jeho známi stáli obďaleč. (Lk 23, 49)

I

Nekarhaj ma, Pane, v svojom rozhorčení *
a netrestaj ma v svojom hneve,
lebo tvoje šípy utkveli vo mne, *
dopadla na mňa tvoja ruka.

Pre tvoje rozhorčenie niet na mojom tele zdravého miesta *
pre môj hriech nemajú pokoj moje kosti.
Hriechy mi prerástli nad hlavu *
a ťažia ma príliš, sťa veľké bremeno.

Ant. 1 Netrestaj ma, Pane, v svojom hneve.

Ant. 2 Pane, ty poznáš každú moju túžbu.

II

Rany mi zapáchajú a hnisajú *
pre moju nerozumnosť.
Zohnutý som a veľmi skľúčený, *
smutne sa vlečiem celý deň.

Bedrá mi spaľuje horúčka *
a moje telo je nezdravé.
Nevládny som a celý dobitý, *
v kvílení srdca nariekam.

Pane, ty poznáš každú moju túžbu; *
ani moje vzdychy nie sú skryté pred tebou.
Srdce mi búcha, sila ma opúšťa *
i svetlo v očiach mi hasne.

Priatelia moji a moji známi †
odvracajú sa odo mňa pre moju biedu, *
aj moji príbuzní sa ma stránia.
Tí, čo mi číhajú na život, nastavujú mi osídla †
a tí, čo mi stroja záhubu, rozchyrujú o mne výmysly *
a deň čo deň vymýšľajú úklady.

Ant. 2 Pane, ty poznáš každú moju túžbu.

Ant. 3 Pane, vyznávam ti svoju vinu; neopúšťaj ma, Pane, moja spása.

III

Ale ja som sťa hluchý, čo nečuje, *
ako nemý, čo neotvára ústa.
Podobám sa človekovi, čo nepočuje *
a čo nevie obvinenie vyvrátiť.

Pane, pretože v teba dúfam, *
ty ma vyslyšíš, Pane, Bože môj.
A tak hovorím: „Nech sa už neradujú nado mnou; †
a keď sa potknem, *
nech sa nevystatujú nado mňa.“

Ja, pravda, už takmer padám *
a na svoju bolesť myslím ustavične.
Preto vyznávam svoju vinu *
a pre svoj hriech sa trápim.

Moji nepriatelia sú živí a stále mocnejší, *
ba ešte pribudlo tých, čo ma nenávidia neprávom.
Za dobro sa mi odplácajú zlom a tupia ma za to, *
že som konal dobre.

Neopúšťaj ma, Pane; *
Bože môj, nevzďaľuj sa odo mňa.
Ponáhľaj sa mi na pomoc, *
Pane, moja spása.

Ant. 3 Pane, vyznávam ti svoju vinu; neopúšťaj ma, Pane, moja spása.

V. Oči mi mrú túžbou za tvojou pomocou.
R. A za tvojím spravodlivým výrokom.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Ozeáša

2, 4. 8-26
Trest Pánovej nevesty a jej obrátenie

Toto hovorí Pán:
„Žalujte na svoju matku, žalujte,
lebo ona nie je mojou ženou
a ja nie som jej muž.
Nech odstránim svoje smilstvá zo svojej tváre.

Pre toto oboženiem
tvoju cestu tŕním
a ohradím ju plotom
a nenájde svoje chodníky.
Pôjde za svojimi milencami,
ale nedostihne ich.
Bude ich hľadať, ale nenájde,
a povie: ,Pôjdem a vrátim sa
k môjmu prvému mužovi,
lebo vtedy mi bolo lepšie ako teraz.‘
A ona nezbadala,
že ja som jej dával obilie, víno a olej
a rozmnožoval jej striebro a zlato,
z ktorého urobili Bála.

Preto sa obrátim a vezmem si
svoje obilie v jeho čase
aj svoje víno v jeho čase;
odnesiem si svoju vlnu i svoj ľan,
ktoré zakrývali jej nahotu.
Teraz odkryjem jej hanbu
pred očami jej milencov
a ani jeden ju nevytrhne z mojej ruky.
Urobím koniec všetkej jej radosti,
jej sviatku, jej novmesiacu,
jej sobote i všetkým jej slávnostiam.
Spustoším jej vinicu i jej figovník,
o ktorých hovorí: ,Ony sú moja mzda,
ktorú mi dali moji milenci.‘
Premením ich na les
a požerie ich poľná zver.
A potrescem ju za dni bálov,
keď zapaľovala kadidlo,
ozdobovala sa svojimi náušnicami
a svojimi náhrdelníkmi,
chodievala za svojimi milencami
a na mňa zabúdala,
hovorí Pán.

Preto ju ja prehovorím,
zavediem ju na púšť
a prihovorím sa jej srdcu.
Z toho istého miesta jej dám jej vinice
aj údolie Achor, bránu nádeje.
Tam bude poslúchať
ako v dňoch svojej mladosti,
ako v dňoch, keď vychádzala z egyptskej krajiny.

A v ten deň,
hovorí Pán,
budeš ma volať: ,Môj manžel;‘
už ma viac nebudeš volať: ,Môj Bál.‘
Tu odstránim z jej úst mená bálov
a už nikdy si na ich mená nespomenie.
V ten deň uzavriem pre nich zmluvu
s poľnou zverou,
s nebeským vtáctvom i plazmi zeme.
Odstránim z krajiny
luk, meč a vojnu
a dám im odpočívať v bezpečí.

Vtedy si ťa navždy zasnúbim,
zasnúbim si ťa v spravodlivosti a práve,
v láske a milosrdenstve,
zasnúbim si ťa vo vernosti
a ty spoznáš Pána.

V ten deň vyslyším,
hovorí Pán,
vyslyším nebesia
a ony vyslyšia zem.
Zem vyslyší
pšenicu, víno a olej
a ony vyslyšia Jezrahel.
Zasejem si ju do zeme
a zmilujem sa nad tou ,Bez milosrdenstva‘,
,Nie môjmu ľudu‘ poviem: ,Ty si môj ľud,‘
a on odpovie: ,Ty si môj Boh.‘“

RESPONZÓRIUM

Zjv 19, 7b. 9a; Oz 2, 20
R. Nadišla Baránkova svadba a jeho nevesta sa pripravila. * Blahoslavení sú tí, čo sú pozvaní na Baránkovu svadobnú hostinu.
V. Zasnúbim si ťa vo vernosti a ty spoznáš Pána. * Blahoslavení sú tí, čo sú pozvaní na Baránkovu svadobnú hostinu.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Duchovného spevu svätého kňaza Jána z Kríža

(Red. A, str. 38)

Zasnúbim si ťa navždy
Duša zjednotená s Bohom a pretvorená v neho dýcha v Bohu pre Boha akýmsi najhlbším dychom, podobným Božiemu, ktorým Boh v nej prítomný dýcha sám v sebe ako jej vzor. Toto chcel, nakoľko to chápem, vyjadriť svätý Pavol, keď povedal: „Pretože ste synmi, poslal Boh do vašich sŕdc Ducha svojho Syna a on volá: Abba, Otče.“ To sa deje v dokonalých mužoch.
A niet sa čo diviť, že duša je schopná niečoho takého vznešeného. Veď ak jej Boh dáva tú milosť, že môže dospieť k jednote podobnej tej božskej v Najsvätejšej Trojici, prečo by bolo, prosím, neuveriteľné, že aj ona myslí, poznáva a miluje v Trojici, spolu s Trojicou, a to v najväčšej podobnosti s ňou, ale iba účasťou, lebo to v nej pôsobí Boh?
Ale ako sa to deje, nemôže nijaká moc ani múdrosť vyjadriť ináč, iba ukázať, ako nám Boží Syn vyprosil a zaslúžil ten vznešený stav a miesto, že „sme Božími deťmi“. A takto prosil Otca: „Otče, chcem, aby aj tí, ktorých si mi dal, boli so mnou tam, kde som ja,“ čiže na základe účasti uskutočňovali to isté dielo, ktoré konám ja. A ďalej hovorí: „No neprosím len za nich, ale aj za tých, čo skrze ich slovo uveria vo mňa, aby všetci boli jedno ako ty, Otče, vo mne a ja v tebe, aby aj oni boli v nás jedno, aby svet uveril, že si ma ty poslal. A slávu, ktorú si ty dal mne, ja som dal im, aby boli jedno, ako sme my jedno – ja v nich a ty vo mne. Nech sú tak dokonale jedno, aby svet spoznal, že si ma ty poslal a že ich miluješ tak, ako miluješ mňa.“
To sa deje tak, že s nimi prežíva tú istú lásku, ktorú prežíva so Synom. Isteže nie prirodzene ako vo vzťahu k Synovi, ale zjednotením a premenou lásky. Ako ani to, čo tu Syn hovorí Otcovi, nechápe sa tak, že svätí majú byť jedno bytostne a prirodzene, ako sú jedno Otec a syn, ale to iba znamená, že majú byť jedno jednotou lásky, ako Otec a Syn sú jedno v jednote Lásky. Preto duše vlastnia na základe účasti tie isté dobrá, ktoré oni vlastnia z prirodzenosti. Preto sú naozaj bohmi na základe účasti podobnosťou a spoločenstvom s tým istým Bohom.
Preto Peter povedal: „Milosť vám a pokoj v hojnosti v poznaní Boha a Ježiša, nášho Pána. Jeho božská moc nám darovala všetko, čo treba pre život a nábožnosť, poznaním toho, ktorý nás povolal vlastnou slávou a mocou. Tým nám daroval vzácne a veľmi veľké prisľúbenia, aby ste sa skrze ne stali účastnými na božskej prirodzenosti.“ A to sa deje tak, že duša má účasť na diele Trojice na základe spomenutého zjednotenia, ktoré sa dokonale uskutoční až v budúcom živote, ale už aj v tomto živote možno nájsť jeho výraznú stopu i predchuť.
Duše, stvorené na to, aby ste sa kochali v týchto vynikajúcich daroch, čo to robíte?! Okolo čoho sa točia vaše túžby?! Aká žalostná je slepota Adamových detí, keď nevidia, hoci ich zalieva toľké svetlo, a sú hluché na také hlasné volanie!

RESPONZÓRIUM

1 Jn 3, 1. 2b
R. Pozrite, akú veľkú lásku nám daroval Boh Otec: * Voláme sa Božími deťmi a nimi aj sme.
V. Vieme, že keď sa on zjaví, budeme mu podobní, lebo ho budeme vidieť takého, aký je. * Voláme sa Božími deťmi a nimi aj sme.

MODLITBA
Veľký Bože, nadšene vyznávame, že si náš Stvoriteľ a Pán; prosíme ťa, sprevádzaj nás s otcovskou priazňou a ako si nás láskavo stvoril, tak v nás obnovuj a zachovávaj svoju milosť. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 20:04.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky