Liturgia hodín

## 26. august 2009

## Streda, cezročné obdobie, 21. týždeň
1. týždeň žaltára

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

I. Ak je posvätné čítanie v noci alebo včasráno:

Najlepší sveta Stvoriteľ,
Vladár náš, chráň si stvorenia.
Nás pohrúžených do snenia
zbav škodlivého hlivenia.

Presvätý Kriste, prosíme:
odpusť nám viny, vyslyš nás;
vstávame, by sme modlitbou
posväcovali nočný čas.

Myseľ i ruky dvíhame,
ako nám prorok prikázal,
a v noci k chvále vstávame,
ako nám príklad Pavol dal.

Vidíš zlo, čo sme spáchali,
tajnosti sme ti zjavili,
vzlyk prosieb z mysle leje sa,
odpusť nám, čo sme zhrešili.

Kriste, kráľ dobrý, láskavý,
buď sláva tebe, Otcovi
i Duchu, ktorý bráni nás
teraz i večne, v každý čas. Amen.

II. Ak je posvätné čítanie cez deň:

Ty, Pane, Kriste, všetko vieš;
tebe česť, sláva, veleba.
Ty poznáš srdca tajnosti,
pomôž nám svojou milosťou.

Najlepší Pastier, pasieš nás,
stratené ovce vyhľadáš,
v tých najžírnejších pastvinách
nás pripoj k stádu svätému.

Zmierni hnev, Sudca, utíš strach,
záhube večnej nedaj nás,
lež nech na večných pastvinách
pri tebe máme večnú slasť.

Buď sláva tebe, Spasiteľ,
i úcta, moc a víťazstvo,
ty dobre vládneš nad všetkým
teraz a večne, naveky. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Milujem ťa, Pane, moja sila.

Žalm 18, 2-30
Poďakovanie za záchranu a víťazstvo

V tú hodinu nastalo veľké zemetrasenie. (Zjv 11, 13)

I

Milujem ťa, Pane, moja sila; *
Pane, opora moja, útočište moje, osloboditeľ môj.
Bože môj, moja pomoc, tebe dôverujem; *
ty si môj štít, sila mojej spásy a môj ochranca.
Vzývať budem Pána, lebo jemu patrí chvála, *
a budem zachránený pred nepriateľmi.

Obkľúčilo ma smrtiace vlnobitie *
a vydesili zlostné prívaly.
Ovinuli ma povrazy záhrobia, *
zovreli ma osídla smrti.
V úzkosti som vzýval Pána *
a volal som ku svojmu Bohu.
Zo svojho chrámu počul môj hlas *
a moje volanie pred jeho tvárou preniklo k jeho sluchu.

Ant. 1 Milujem ťa, Pane, moja sila.

Ant. 2 Pán ma zachránil, lebo si ma obľúbil.

II

Zem sa pohýbala a zachvela; †
vrchy sa otriasli a pohli v základoch, *
lebo vzplanul hnevom.
Dym sa mu valil z nozdier †
a spaľujúci oheň z jeho úst, *
vyletúvali z neho žeravé uhlíky.
Znížil nebesia a zostúpil: *
čierne mračno pod jeho nohami.

Zasadol na cheruba a vzlietol, *
vznášal sa na krídlach vetrov.
Temnotami sa celkom zahalil *
a stánok si urobil z čierňavy vôd a oblakov.
Pred žiarou jeho tváre mraky lietali, *
ľadovec a žeravé uhlie.

Pán z neba zahrmel †
a zaznel hlas Najvyššieho: *
ľadovec a žeravé uhlie.
Vyslal šípy a rozprášil ich, *
vrhol blesky a zmietol ich.
Otvorili sa hlbočiny vôd *
a základy zeme sa odkryli.
Pred tvojou hrozbou, Pane, *
pred víchricou tvojho hnevu.

Z výsosti čiahol rukou a chytil ma *
a vyzdvihol ma zo stredu hlbokých vôd.
Vytrhol ma z rúk mojich premocných nepriateľov, †
z rúk tých, čo ma nenávideli *
a boli silnejší ako ja.
Napadli ma v môj deň nešťastný, *
ale Pán mi bol podperou.
Vyviedol ma na miesto priestranné, *
zachránil ma, lebo si ma obľúbil.

Ant. 2 Pán ma zachránil, lebo si ma obľúbil.

Ant. 3 Ty, Pane, zapáľ moju pochodeň; rozjasníš vo mne temnoty.

III

Za moju spravodlivosť ma Pán odmení, *
za to, že moje ruky sú čisté,
lebo som kráčal po cestách Pánových *
a od svojho Boha som neodstúpil bezbožne.
Pred očami som mal všetky jeho príkazy *
a jeho zákony som neodvrhol.
S ním som bol bez úhony *
a uchránil som sa zločinu.
Za moju spravodlivosť ma Pán odmenil, *
lebo videl, že moje ruky sú čisté.

Voči svätému si svätý, *
voči šľachetnému šľachetný,
voči úprimnému úprimný, *
voči zvrhlému si neúprosný.
Pokorný ľud chrániš pred zánikom *
a ponižuješ oči pyšných.
Ty, Pane, zapaľuješ moju pochodeň; *
môj Boh rozjasňuje vo mne temnoty.
Na šíky nepriateľov zaútočím s tvojou pomocou; *
a s pomocou svojho Boha hradby preskočím.

Ant. 3 Ty, Pane, zapáľ moju pochodeň; rozjasníš vo mne temnoty.

V. Všetci sa divili milým slovám.
R. Čo vychádzali z jeho úst.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Jeremiáša

2, 1-13. 20-25
Nevernosť Božieho ľudu

Pán prehovoril ku mne takto:
„Choď a krič do uší Jeruzalema:
Toto hovorí Pán:
Rozpomínam sa na teba,
na lásku tvojej mladosti,
na tvoju ľúbosť, keď si bola mojou snúbenicou,
keď si ma nasledovala na púšti,
v krajine, ktorú neosievajú.
Izrael bol Pánovým svätým majetkom,
prvotinou jeho úrody;
previnili sa všetci, čo z nej jedli,
prišla na nich pohroma,
hovorí Pán.
Čujte Pánovo slovo, Jakubov dom
i všetky rody domu Izraelovho.

Toto hovorí Pán:
Akú neprávosť našli na mne vaši otcovia,
že sa vzdialili odo mňa,
išli za márnosťou
a stali sa prázdnymi?
Už nepovedali: ,Kde je Pán,
ktorý nás vyviedol z egyptskej krajiny,
ktorý nás viedol po púšti,
po neobývanej a neschodnej krajine,
po krajine vyprahnutej a chmúrnej,
po krajine, ktorou nik nechodí,
ani v nej nebýva človek?‘
A voviedol som vás do krajiny sadov,
aby ste požívali jej ovocie a všetky jej dobrá.
No keď ste do nej vošli, poškvrnili ste moju zem
a zohavili moje dedičstvo.
Kňazi sa nepýtali:
,Kde je Pán?‘
Učitelia zákona ma nepoznali,
pastieri sa mi spreneverili,
proroci veštili v mene Bála
a chodili za tými, ktorí nie sú na nič.

Preto sa ešte budem s vami súdiť,
hovorí Pán,
a so synmi vašich synov pravotiť.
Len choďte na ostrovy Kittejcov a pozrite,
pošlite do Kedaru a dobre pozorujte;
pozrite, či sa tam stalo niečo také,
či zamenil národ bohov,
a pritom to nie sú bohovia.
A môj národ zamenil svoju slávu
za to, čo nie je na nič.

Stŕpnite nad tým, nebesia,
zhrozte sa preveľmi,
hovorí Pán.
Lebo môj ľud urobil dve chyby:
opustili mňa, prameň živej vody,
a vykopali si cisterny.

Už dávno si zlomila svoje jarmo,
roztrhla svoje putá
a povedala si: ,Nebudem slúžiť.‘
A na každom vyvýšenom pahorku
a pod každým zeleným stromom
si sa rozvaľovala ako neviestka.

Ale ja som ťa vysadil ako šľachtenú vinicu,
samé pravé semeno.
Ako to, že si sa zmenila
na ratolesti cudzieho viniča?
Aj keby si sa sódou umyla
a minula množstvo lúhu,
vo svojej neprávosti si poškvrnená predo mnou,
hovorí Pán, Boh.
Ako môžeš hovoriť: ,Nie som poškvrnená,
za bálmi som nechodila?‘
Pozri na svoju cestu v údolí,
poznaj, čo si urobila:
ľahká ťava na svojich kľukatých cestách.

Divá oslica zvyknutá na púšti,
keď zahorí žiadostivosťou, vetrí vo vzduchu;
kto skrotí jej zmyselnosť?
Neunaví sa ani jeden z tých, čo ju hľadajú,
nájdu ju v jej mesiaci.
Chráň svoju nohu, aby nezostala bosá,
a hrdlo, aby ti nevyschlo.
Povedala si: ,Nie, je to zbytočné.
Aj tak milujem cudzincov
a pôjdem za nimi.‘“

RESPONZÓRIUM

Porov. Jer 2, 21; Mt 21, 43; Iz 5, 7b
R. Ja som ťa vysadil ako šľachtenú vinicu, samé pravé semeno. Ako to, že si sa zmenila na ratolesti cudzieho viniča? * Preto sa vám Božie kráľovstvo vezme a dá sa národu, ktorý bude prinášať úrodu.
V. Čakal som na právo, a hľa, bezprávie, na spravodlivosť, a hľa, kvílenie utláčaných. * Preto sa vám Božie kráľovstvo vezme a dá sa národu, ktorý bude prinášať úrodu.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Poučení svätého opáta Kolumbána

(Instr. 13, De Christo fonte vitae, 1-2: Opera, Dublin 1957, 116-118)

Ak je niekto smädný, nech príde ku mne a nech pije
Milovaní bratia, počúvajte, čo vám povieme, tak pozorne, ako keď chcete počuť niečo veľmi dôležité; a utíšte smäd svojej duše vodou z božského prameňa, o ktorom chceme teraz hovoriť, ale neuhaste ho. Pite, ale nezasýťte sa, lebo už nás k sebe volá živý prameň, prameň života, a hovorí: „Ak je niekto smädný, nech príde ku mne a nech pije.“
Sledujte, čo máte piť. Nech vám to povie Jeremiáš, nech vám to povie sám prameň: „Opustili mňa, prameň živej vody, hovorí Pán.“ Teda sám Pán, náš Boh, Ježiš Kristus, je prameň života, a preto nás volá k sebe, k prameňu, aby sme z neho pili. Pije z neho ten, kto miluje, pije ten, kto sa sýti Božím slovom, kto veľmi miluje, veľmi túži, pije ten, kto horí láskou k múdrosti.
Pozrite, odkiaľ ten prameň vyviera: odtiaľ, odkiaľ zostupuje aj chlieb. Lebo ten istý je aj chlebom aj prameňom, jediný Syn, náš Boh, Kristus, Pán, po ktorom musíme vždy dychtiť. Aj keď ho jeme tým, že ho milujeme, aj keď ho stravujeme tým, že po ňom túžime, stále musíme po ňom túžiť ako hladní. Podobne ako z prameňa máme z neho stále piť dychtivou láskou, máme z neho stále piť s neobmedzenou túžbou a máme sa kochať v jeho akejsi príjemnej dobrote.
Veď Pán je príjemný a dobrý. Aj keď ho jeme a pijeme, sme vždy hladní a smädní, lebo náš pokrm a nápoj nemožno nikdy zjesť a vypiť celý: hoci sa z neho je, nemíňa sa, hoci sa z neho pije, neubúda z neho, lebo náš chlieb je večný a náš prameň je trvalý, náš prameň je dobrý. Preto hovorí Prorok: „Vy smädní, choďte k prameňu!“ Toto je prameň smädných, a nie sýtych. A preto volá k sebe hladných, ktorých inde nazýva blahoslavenými, tých, ktorým nikdy nestačí piť, ale čím viac vypili, tým sú smädnejší.
Preto, bratia, máme právom túžiť, hľadať a stále milovať „prameň múdrosti, Slovo Boha v nebesiach“, veď v ňom sú, ako hovorí Apoštol, „skryté všetky poklady múdrosti a poznania“, a volá smädných, aby z nich čerpali.
Ak si smädný, pi z prameňa života. Ak si hladný, jedz chlieb života. Blahoslavení lační po tomto chlebe a smädní po tomto prameni, lebo stále jedia a pijú a ešte túžia jesť a piť. Lebo je veľmi príjemné, ak sa niečo stále je a pije a stále sa lačnie a smädí po tom, stále sa to vychutnáva a stále sa po tom túži. Preto hovorí kráľovský prorok: „Skúste a presvedčte sa, aký príjemný, aký dobrý je Pán.“

RESPONZÓRIUM

Jn 7, 37-38
R. Ježiš vstal a zvolal: * Ak je niekto smädný, nech príde ku mne a nech pije.
V. Z vnútra toho, kto verí vo mňa, potečú prúdy živej vody. * Ak je niekto smädný, nech príde ku mne a nech pije.

MODLITBA

Nebeský Otče, ty zjednocuješ mysle veriacich v spoločnom úsilí o dobro; pomôž nám milovať, čo prikazuješ, a túžiť po tom, čo sľubuješ, aby uprostred pominuteľných vecí tohto sveta naše srdcia boli upriamené na nebo, kde nájdeme opravdivú radosť. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 20:05.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky