Liturgia hodín

## 21. december 2009

## Pondelok, adventné obdobie, 4. týždeň
4. týždeň žaltára

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

Príď, Kriste, spása národov,
naroď sa z Panny Márie;
nech žasne svet a umĺkne:
taký zrod Boha hoden je.

Duch Svätý Pannu zatônil;
– neznala muža Mária –,
Slovo sa stáva človekom,
na kvet sa púčok rozvíja.

Pod srdcom Panny zreje Plod;
jej čistota je žiarivá,
jej čnosti – krásna kytica,
jak v chráme Boh v nej prebýva.

On, Mocný, dvojej podstaty,
nech sa už vydá na cestu,
nech vyjde z krásnej komnaty
zachrániť svoju nevestu.

Vo všetkom s Otcom rovnaký,
telom sa ľudským priodial,
by liečil naše slabosti
a večnú spásu daroval.

Žiaria už tvoje jasličky,
noc novým svetlom oplýva,
čo nevyhasí žiadna tma,
čo vlastní viera ohnivá.

Sláva ti, Kriste, Kráľ dobrý,
tebe i Bohu Otcovi,
na večné veky sláva buď
aj Duchu Tešiteľovi. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Príde vznešený Kráľ s veľkou mocou spasiť národy. Aleluja.

Žalm 73
Prečo trpí spravodlivý

Blahoslavený je, kto sa na mne nepohorší. (Mt 11, 6)

I

Aký dobrý je Boh voči statočným, *
Boh voči tým, čo majú srdce čisté.
No mne sa temer nohy podlomili, *
takmer som sa zapotácal.
Lebo som žiarlil na chvastúňov, *
keď som videl, ako bezstarostne si žijú hriešnici.

Neprekáža im zhola nič, *
sú zdraví a vypasení,
nesužujú sa ako iní smrteľníci, *
ani netrpia ako iní ľudia.

Preto ich pýcha ovíja sťa náhrdelník *
a násilnosť ich zahaľuje ako rúcho.
Akoby z tuku sa liahne ich zloba *
a vybuchuje zlomyseľnosť.
Posmievajú sa a zlomyseľne hovoria, *
povýšenecky sa zastrájajú.

Ústa dvíhajú proti nebu *
a jazyk sa im vláči po zemi.
Sedia si na výšinách *
a nezasahuje ich povodeň.
Vravia si: „Vari to vidí Boh? *
A vie o tom Najvyšší?“
Hľa, to sú hriešnici: *
bezstarostne si žijú a hromadia bohatstvo.

Ant. 1 Príde vznešený Kráľ s veľkou mocou spasiť národy. Aleluja.

Ant. 2 Raduj sa a plesaj, dcéra jeruzalemská: Hľa, tvoj Kráľ prichádza. Neboj sa, Sion, čoskoro príde tvoja spása.

II

Nuž povedal som si: „Veru nadarmo som si srdce čisté zachoval *
a v nevinnosti som si ruky umýval;
šľahaný som deň čo deň *
a trestaný už od rána.“

Keby som si povedal: „Budem rozprávať ako oni,“ *
to by som, veru, zradil pokolenie tvojich synov.
Tu som sa zamyslel, aby som to pochopil; *
zrejme to bolo nad moje sily,
kým som, Bože, nevstúpil do tvojej svätyne, *
kde som pochopil, aký bude ich koniec.
Naozaj ich staviaš na pôdu šmykľavú *
a vrháš ich do záhuby.

Ako vychádzajú navnivoč! *
Náhle je po nich, hynú od hrôzy.
Ako sen prebúdzajúceho sa človeka, *
tak sa rozplynú, keď zakročíš ty, Pane.

Ant. 2 Raduj sa a plesaj, dcéra jeruzalemská: Hľa, tvoj Kráľ prichádza. Neboj sa, Sion, čoskoro príde tvoja spása.

Ant. 3 Pripravme sa na príchod najvyššieho Kráľa, aby sme mu s čistým srdcom a dôstojne kráčali v ústrety; hľa, príde, meškať nebude.

III

Moje srdce je plné trpkosti *
a celé vnútro doráňané.
Hlúpy som bol a nechápavý *
a pred tebou som bol ako dobytča.
Ale ja som stále pri tebe *
a ty mi držíš pravicu.
Vedieš ma podľa svojho zámeru *
a nakoniec ma prijmeš do slávy.

Veď kohože mám na nebi? *
A keď som pri tebe, nič pozemské ma neteší.
Hynie mi telo i srdce, *
no Boh je Boh môjho srdca a podiel večitý.
Hľa, ako hynú všetci, čo sa vzďaľujú od teba, *
zatracuješ všetkých, čo sú ti neverní.
Pre mňa je slasťou byť v Božej blízkosti *
a v Pánu Bohu svoju nádej mať
a ohlasovať všetky jeho diela *
v bránach dcéry sionskej.

Ant. 3 Pripravme sa na príchod najvyššieho Kráľa, aby sme mu s čistým srdcom a dôstojne kráčali v ústrety; hľa, príde, meškať nebude.

V. Pane, Bože náš, obnov nás.
R. Rozjasni svoju tvár a budeme spasení.

PRVÉ ČÍTANIE

Z knihy proroka Izaiáša

Iz 48, 12-21; 49, 9b-13
Nový Exodus

Toto hovorí Pán:
Počúvaj ma, Jakub,
Izrael, ktorého som si ja povolal;
ja, ja prvý a posledný.
Moja ruka založila zem,
moja pravica rozpäla nebesia;
ja ich volám a razom tu stoja.

Vy všetci sa zhromaždite a počujte:
Kto z nich oznámil tieto veci?

Ten, ktorého Pán miluje,
uplatní jeho vôľu v Babylone
a jeho moc na Chaldejcoch.

Ja, ja som to povedal a povolal som ho.
Priviedol som ho a jeho cesta bola úspešná.
Pristúpte ku mne a počujte toto:
Od počiatku som nikdy nehovoril potajomky.
Od toho času, ako sa to deje, som tam;
a teraz ma Pán, Boh, poslal so svojím duchom.

Toto hovorí Pán, tvoj vykupiteľ, Svätý Izraela:
Ja som Pán, tvoj Boh, ktorý ťa učí, čo ti osoží,
a vedie ťa po ceste, ktorou máš ísť.

Keby si si bol všímal moje príkazy,
tvoj pokoj by bol ako rieka
a tvoja spravodlivosť ako morské vlny;
ako piesku by bolo tvojich potomkov
a ratolestí tvojho lona ako zrniek piesku.
Nezaniklo by, ani by nebolo vyhladené
jeho meno spred mojej tváre.

Vyjdite z Babylonu, utečte od Chaldejcov,
jasavým hlasom zvestujte;
oznamujte to,
až do končín zeme to rozneste,
hovorte: „Pán vykúpil svojho služobníka Jakuba.“
Neboli smädní, keď ich viedol po púšti;
vyviedol im vodu zo skaly;
roztrhol skalu a vytryskla voda.

„Budú sa pásť popri cestách,
ich pastva bude na všetkých holých pahorkoch.
Nebudú lačnieť ani žízniť
a nezraní ich úpal ani slnce;
lebo ich bude viesť ten, čo sa zľutoval nad nimi,
a k prameňom vôd ich privedie.
Zo všetkých svojich vrchov cesty porobím
a moje chodníky sa vyvýšia.

Hľa, títo prídu zďaleka,
tí, hľa, od severu a od mora
a tamtí z krajiny Sinim.“

Plesaj, nebo, a jasaj, zem,
plesaním znejte, vrchy,
lebo Pán utešuje svoj ľud
a nad svojimi biednymi sa zľutúva.

RESPONZÓRIUM

Porov. Iz 49, 13; Ž 72, 7
R. Plesaj, nebo, a jasaj zem, plesaním znejte, vrchy; lebo náš Pán príde * A zľutuje sa nad svojimi biednymi.
V. V jeho dňoch bude prekvitať spravodlivosť a plnosť pokoja. * A zľutuje sa nad svojimi biednymi.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Výkladu Lukášovho evanjelia od svätého biskupa Ambróza

(Lib. 2, 19. 22-23. 26-27: CCL 14, 39-42)

Návšteva blahoslavenej Panny Márie

Keď anjel zvestoval Panne Márii tajomnú udalosť, doložil svoju vierohodnosť príkladom, že stará a neplodná žena počala dieťa, a takto chcel Máriu uistiť, že Boh môže všetko, čo chce.
Len čo to Mária počula, ponáhľala sa do hornatého kraja. Nie že by neverila tomuto výroku, nedôverovala poslovi alebo pochybovala o jeho príklade, ale preto, že ju prisľúbenie napĺňalo šťastím, že cítila potrebu slúžiť, že ju poháňala radosť.
A kam sa mala ponáhľať ona, naplnená Bohom, ak nie k výšinám? Milosť Svätého Ducha nepozná pomalosť ani únavu. A Máriin príchod i dobrodenie Pánovej prítomnosti pôsobí okamžite: „Len čo Alžbeta začula Máriin pozdrav, dieťa v jej lone sa zachvelo a naplnil ju Duch Svätý.“
Teraz si všimni každé slovo zvlášť i jeho osobitý význam. Alžbeta prvá počula hlas, ale Ján prvý pocítil milosť; ona počula podľa prirodzeného poriadku, on sa radostne zachvel pre veľké tajomstvo; ona vníma Máriin príchod, on Pánov; žena príchod ženy, dieťa príchod dieťaťa; ženy o milosti rozprávajú a v deťoch pôsobí; prostredníctvom matiek sa začínajú veľké tajomstvá lásky a obe matky dvojnásobne zázračne prorokujú pod vplyvom ducha detí.
Dieťa sa zachvelo a matku naplnil Duch Svätý. Teda matku nenaplnil skôr ako syna. Ale keď naplnil syna, naplnil aj matku. Ján sa chvel jasotom, aj Máriin duch jasal. Keď sa Ján zachvel, Alžbetu naplnil Duch Svätý, ale o Márii vieme, že jej duch jasal, no nie preto, že by ju bol naplnil Duch, veď Nepochopiteľný už pôsobil v matke nepochopiteľne. Alžbetu naplnil Duch Svätý až po počatí, Máriu pred počatím. „Blahoslavená si, lebo si uverila,“ hovorí.
Ale aj vy ste blahoslavení, vy, čo ste počuli a uverili, lebo každý, kto uverí, počne a porodí Božie Slovo a pochopí jeho účinky.
Kiež by v každom človeku bola Máriina duša, aby velebil Pána; kiež by v každom bol Máriin duch, aby jasal v Bohu! Ak má Kristus podľa tela jednu matku, podľa viery je Kristus plodom všetkých. Veď každá duša prijíma Božie Slovo, pravdaže, ak je nepoškvrnená, bez hriechu a ak si s nepokazeným citom chráni mravnú čistotu.
Teda každá taká duša môže velebiť Pána, ako velebila Pána duša Máriina a jej duch jasal v Bohu Spasiteľovi.
Nech je teda velebený Pán, ako ste čítali aj na inom mieste: „Velebte so mnou Pána.“ No nie preto, že by ľudský hlas mohol Pánovi niečo pridať, ale preto, že on chce byť v nás oslávený. Veď Kristus je obrazom Boha. A človek, ak žije spravodlivo a nábožne, velebí onen Boží obraz, na ktorého podobu je stvorený. A keď ho velebí, má istým spôsobom účasť na jeho vznešenej veľkosti.

RESPONZÓRIUM

Lk 1, 45-46; Ž 66, 16
R. Blahoslavená si, lebo si uverila, že sa v tebe splní, čo ti povedal Pán. Mária hovorila: * Velebí moja duša Pána.
V. Poďte sem a počúvajte, vyrozprávam vám, aké veľké veci mi urobil Boh. * Velebí moja duša Pána.

MODLITBA
Dobrotivý Otče, láskavo vyslyš prosby svojho ľudu, ktorý s radosťou očakáva príchod tvojho jednorodeného Syna v ľudskom tele; daj, aby sme dosiahli odmenu večného života, keď znova príde vo svojej sláve. Lebo on je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 20:08.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky