Liturgia hodín

## 19. december 2009

## Sobota, adventné obdobie, 3. týždeň
3. týždeň žaltára

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

Príď, Kriste, spása národov,
naroď sa z Panny Márie;
nech žasne svet a umĺkne:
taký zrod Boha hoden je.

Duch Svätý Pannu zatônil;
– neznala muža Mária –,
Slovo sa stáva človekom,
na kvet sa púčok rozvíja.

Pod srdcom Panny zreje Plod;
jej čistota je žiarivá,
jej čnosti – krásna kytica,
jak v chráme Boh v nej prebýva.

On, Mocný, dvojej podstaty,
nech sa už vydá na cestu,
nech vyjde z krásnej komnaty
zachrániť svoju nevestu.

Vo všetkom s Otcom rovnaký,
telom sa ľudským priodial,
by liečil naše slabosti
a večnú spásu daroval.

Žiaria už tvoje jasličky,
noc novým svetlom oplýva,
čo nevyhasí žiadna tma,
čo vlastní viera ohnivá.

Sláva ti, Kriste, Kráľ dobrý,
tebe i Bohu Otcovi,
na večné veky sláva buď
aj Duchu Tešiteľovi. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Príde vznešený Kráľ s veľkou mocou spasiť národy. Aleluja.

Žalm 107
Vďaka za oslobodenie

Boh zoslal synom Izraela slovo a zvestoval pokoj skrze Ježiša Krista. (Sk 10, 36)

I

Oslavujte Pána, lebo je dobrý, *
lebo jeho milosrdenstvo trvá naveky.
Tak nech hovoria tí, ktorých Pán vykúpil, *
ktorých vykúpil z rúk protivníkových
a zhromaždil z rozličných krajín †
od východu i západu, *
od severu i od mora.

Blúdili pustatinou a po vyprahnutej stepi, *
nenachádzali cestu k trvalému bydlisku.
Mali hlad a smäd, *
ubúdalo v nich života.

V súžení volali k Pánovi *
a on ich vyslobodil z úzkostí.
Na správnu cestu ich priviedol, *
aby šli po nej k trvalému bydlisku.
Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo *
a za zázraky v prospech ľudí,
lebo smädného napojil *
a hladného nakŕmil dobrotami.

V temnotách a v tieni smrti sedeli, *
sputnaní biedou a železom,
lebo sa vzopreli Božím výrokom *
a zámery Najvyššieho zavrhli.
Preto ich srdce útrapami pokoril, *
ostali nevládni a bez pomoci.

V súžení volali k Pánovi *
a on ich vyslobodil z úzkostí.
Z temnôt a z tône smrti ich vyviedol *
a ich putá rozlomil.
Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo *
a za zázraky v prospech ľudí,
lebo rozdrvil brány bronzové *
a rozlomil závory zo železa.

Ant. 1 Príde vznešený Kráľ s veľkou mocou spasiť národy. Aleluja.

Ant. 2 Raduj sa a plesaj, dcéra jeruzalemská: Hľa, tvoj Kráľ prichádza. Neboj sa, Sion, čoskoro príde tvoja spása.

II

Na ceste neprávosti rozum stratili *
a trpeli za svoje priestupky.
Každý pokrm sa im sprotivil *
a priblížili sa až k bránam smrti.

V súžení volali k Pánovi *
a on ich vyslobodil z úzkostí.
Zoslal im svoje slovo a uzdravil ich *
a vyslobodil ich zo záhuby.
Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo *
a za zázraky v prospech ľudí.
Obetu chvály nech mu prinesú, *
o jeho skutkoch nech hovoria s plesaním.

Púšťali sa na lodiach po mori *
a na veľkých vodách robili obchody.
Tam videli diela Pánove *
a na hlbočinách jeho zázraky.
Prehovoril a vyvolal búrku úžasnú, *
až sa morské vlny vzdúvali;
priam k nebu stúpali †
a vzápätí sa prepadali do hlbín; *
duša im hrôzou zmierala.
Knísali sa a tackali ako opití; *
boli v koncoch so všetkou svojou múdrosťou.
V súžení volali k Pánovi *
a on ich vyslobodil z úzkostí.

Búrku premenil na vánok *
a morské vlny umĺkli.
Tešili sa, že vlny utíchli, *
a priviedol ich do prístavu, za ktorým túžili.
Nech oslavujú Pána za jeho milosrdenstvo *
a za zázraky v prospech ľudí.
V zhromaždeniach ľudu nech ho velebia *
a nech ho chvália v zbore starších.

Ant. 2 Raduj sa a plesaj, dcéra jeruzalemská: Hľa, tvoj Kráľ prichádza. Neboj sa, Sion, čoskoro príde tvoja spása.

Ant. 3 Pripravme sa na príchod najvyššieho Kráľa, aby sme mu s čistým srdcom a dôstojne kráčali v ústrety; hľa, príde, meškať nebude.

III

Potoky na púšť premenil *
a na súš vodné pramene,
úrodnú zem na soľnú step *
pre zlobu jej obyvateľov.
A z púšte zasa urobil jazerá, *
z vyschnutej zeme vodné pramene.

Hladujúcich tam usadil *
i založili si trvalé bydlisko.
Obsiali polia a vysadili vinice *
a získali bohatú úrodu.
I požehnal ich a rozmnožili sa preveľmi *
a nezmenšil im ani počet dobytka.

A zasa ich málo zostalo a dostali sa do biedy *
pod ťarchou nešťastia a bolesti.
Opovrhnutím zahrnul kniežatá *
a dal im blúdiť po stepi neschodnej.
Chudákov však z biedy povzniesol, *
ich rody ako stáda rozmnožil.
Spravodliví to uvidia a potešia sa, *
ničomníci všetci stratia reč.

Kto je dosť múdry, že sa nad tým zamyslí *
a pochopí milosrdenstvo Pánovo?

Ant. 3 Pripravme sa na príchod najvyššieho Kráľa, aby sme mu s čistým srdcom a dôstojne kráčali v ústrety; hľa, príde, meškať nebude.

V. Ukáž nám, Pane, svoje milosrdenstvo.
R. A daj nám svoju spásu.

PRVÉ ČÍTANIE

Z knihy proroka Izaiáša

Iz 47, 1. 3b-15
Žalospev nad Babylonom

Zostúp a posaď sa do prachu,
panenská dcéra Babylonu;
sadni si na zem namiesto trónu,
dcéra Chaldejcov,
lebo už ťa nebudú volať
jemnou a nežnou.
Budem sa pomstiť,
nezľutujem sa nad nikým,
hovorí náš vykupiteľ,
ktorého meno je Pán zástupov,
Svätý Izraela.

Seď ticho, zalez do tmy,
dcéra Chaldejcov,
lebo už sa nebudeš volať
vládkyňou kráľovstiev.
Nahneval som sa na svoj ľud,
potupil som svoje dedičstvo
a vydal som ich do tvojej moci.

No ty si s nimi nemala zľutovanie,
aj starca si zaťažila svojím ťažkým jarmom
a hovorila si: „Naveky budem paňou.“
Nepripustila si si to k srdcu
a nemyslela si na svoj koniec.

A teraz počuj, rozkošnica,
čo si bývaš v bezpečí
a vravíš si v srdci: „Ja a okrem mňa niet nikoho;
nebudem sedieť ako vdova
a bezdetnosť nepoznám.“
Príde na teba oboje,
náhle, v jeden deň:
i bezdetnosť i vdovstvo;
znenazdania ťa zasiahnu
napriek množstvu tvojich čarov
a napriek sile tvojich zaklínaní.

Cítila si sa v svojej zlobe bezpečná
a hovorila si: „Nik ma nevidí.“
Tvoja múdrosť a tvoja vedomosť ťa podviedli.

V srdci si si vravela:
„Ja a okrem mňa niet nikoho.“
Príde na teba nešťastie
a nebudeš ho vedieť odvrátiť;
prikvačí ťa pohroma,
ktorú nebudeš môcť zažehnať;
náhle na teba príde bieda,
ani sa nenazdáš.

No postav sa so svojimi čarami
a so silou svojich zaklínaní,
ktorými si sa zaoberala od svojej mladosti:
možno ti pomôžu, hádam naženieš strach.
Unavila ťa kopa tvojich plánov;
nech prídu a nech ťa zachránia tí,
čo skúmajú nebesia a pozorujú hviezdy,
a nech ti na začiatku každého mesiaca oznámia,
čo má prísť na teba.

Hľa, sú ako slama,
spáli ich oheň.
Nevyslobodia sa z moci plameňa.
A nebude to žeravé uhlie, ktoré hreje,
ani ohnisko, ku ktorému sa dá sadnúť.
Tak pochodíš so svojimi čarodejníkmi,
ktorých si si zháňala
od svojej mladosti;
každý sa odtacká svojou cestou,
nebude toho, kto by ťa zachránil.

RESPONZÓRIUM

Iz 49, 13; 47, 4
R. Plesaj, nebo, a jasaj zem, plesaním znejte, vrchy, * Lebo Pán sa zľutúva nad svojimi biednymi.
V. Meno nášho vykupiteľa je Pán zástupov, Svätý Izraela. * Lebo Pán sa zľutúva nad svojimi biednymi.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z traktátu svätého biskupa Ireneja Proti bludom

(Lib. 3, 20, 2-3: SC 34, 342-344)

Poriadok vykupujúceho Vtelenia

Boh je slávou človeka, človek predmetom Božieho pôsobenia, všetkej jeho múdrosti a moci. Ako sa lekár osvedčuje na chorých, tak sa Boh prejavuje na ľuďoch. Preto aj Pavol píše: „Boh totiž všetkých uzavrel do nevery, aby sa nad všetkými zmiloval.“
Hovorí tu o človeku, ktorý neposlúchol Boha a stratil smrteľnosť, no potom dosiahol milosrdenstvo a skrze Božieho Syna dostal milosť Božieho synovstva.
A keď sa človek bez nadutosti a vystatovania bude pridŕžať pravej slávy, aká mu patrí vzhľadom na stvorenie a Stvoriteľa, ktorý je všemohúci Boh a všetko povoláva k existencii, a keď ho bude milovať, poslúchať a vzdávať mu vďaky, bude povýšený a dostane od neho ešte väčšiu slávu, lebo bude podobný tomu, ktorý zaňho zomrel.
Aj on sa narodil „v tele podobnom hriešnemu“, aby odsúdil hriech a potom ho ako odsúdenca vytrhol z tela. Tým vyzýva človeka, aby ho nasledoval; zaväzuje ho „napodobňovať“ Boha a vovádza ho do Otcovho poriadku, ktorý mu umožňuje vidieť Boha, ba dáva mu poznať ho ako Otca. Božie Slovo bývalo v človeku a stalo sa Synom človeka, aby človeka naučilo prijímať Boha a z Otcovho láskavého rozhodnutia naučilo Boha bývať v človeku.
Preto sám „sám Pán dal znamenie“ spásy, „Emanuela, ktorý sa narodil z Panny“. On bol „ten Pán, ktorý spasil ľudí“, lebo sami sa nemohli zachrániť. Preto aj Pavol hovorí o ľudskej slabosti: „Viem, že v mojom tele nesídli dobro.“ Tým naznačuje, že dobrodenie našej spásy nepochádza od nás, ale od Boha. A ďalej hovorí: „Ja som nešťastný človek; kto ma vyslobodí z tohto tela smrti?“ A hneď uvádza vysloboditeľa: milosť Ježiša Krista, nášho Pána.
To isté hovorí aj Izaiáš: „Posilňujte ruky zoslabnuté, upevňujte chvejúce sa kolená. Povedzte malomyseľným: Vzchopte sa, nebojte sa! Hľa, náš Boh! Príde odveta, odplata Boha. On sám príde a spasí nás.“ To znamená, že sa nemôžeme spasiť sami, ale len s Božou pomocou.

RESPONZÓRIUM

Jer 31, 10; 4, 5
R. Čujte, národy, Pánovo slovo a zvestujte ho do končín zeme. * Povedzte na ostrovoch v diaľavách: Už príde náš Spasiteľ.
V. Zvestujte a hlásajte, hovorte a volajte. * Povedzte na ostrovoch v diaľavách: Už príde náš Spasiteľ.

MODLITBA
Večný Bože, narodením tvojho Syna z presvätej Panny zjavil si svetu jas svojej slávy; prosíme ťa, daj, aby sme toto nevýslovné tajomstvo Vtelenia uctievali so živou vierou a oslavovali s úprimnou oddanosťou. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 20:08.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky