Liturgia hodín

## 17. november 2009

## Sv. Alžbety Uhorskej, rehoľníčky, spomienka

Narodila sa roku 1207 ako dcéra uhorského kráľa Ondreja. Ešte mladučkú ju vydali za durínskeho grófa Ľudovíta IV. a porodila mu troch synov. Veľa rozjímala o nebeských veciach a po smrti manžela sa rozhodla žiť v chudobe. Dala postaviť nemocnicu, v ktorej sama slúžila chorým. Zomrela v Marburgu roku 1231.

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

Svätica, hodna pochvaly,
zdobia ťa toľké zásluhy!
Tu svietila si príkladom,
tam skvieš sa krajšie od dúhy.

Svetlo si v srdci nosila,
modlitbu s prácou spájala,
myseľ ti s Kristom bedlila
a pôstom si sa kajala.

Keď slávou svet ťa pokúšal,
mysľou si vozvýš letela,
bo dušu túžba povznáša,
jak svätosť nesie anjela.

Čnosťami dom si zdobila,
vítala dennú úlohu,
Boh presadil ťa zo zeme
a teraz zdobíš oblohu.

Ó Trojjediný, sláva ti!
Po žití tebe oddanom,
na prosby svojej svätice
zaraď nás k rajským občanom! Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Pán bude podľa spravodlivosti súdiť chudobných.

Žalm 10
Vzdávanie vďaky

Blahoslavení chudobní, lebo vaše je Božie kráľovstvo. (Mt 6, 20)

I

Pane, prečo si tak ďaleko? *
Prečo sa skrývaš v časoch súženia?
Bezbožný vo svojej pýche sužuje bedára; *
nech sa chytí do nástrah, čo sám zosnoval.
Veď hriešnik sa chvastá svojou náruživosťou *
a lakomec sa vychvaľuje.
Hriešnik pohŕda Pánom a namyslene hovorí: *
„Boh nezasahuje; Boha niet.“

Také sú všetky jeho myšlienky *
a jeho cesty sú vždy úspešné.
Ďaleko je od myšlienky na tvoj súd *
a všetkých svojich odporcov nemá za nič.

V srdci si takto hovorí: „Mnou nič nepohne, *
ani mňa, ani moje pokolenie nezastihne nešťastie.“
Jeho ústa sú plné luhania, klamu a podvodu; *
pod jeho jazykom zločin a násilie.
Sedí na postriežke blízko osád, *
nevinného zákerne zabíja.
Očami sliedi za chudákom; *
ako lev v húštine číha v úkryte.
Číha, chce schvátiť bedára; *
chytá ho a hádže naňho sieť.
Prikrčí sa a vyrúti, i hynú chudáci *
v jeho násilných pazúroch.
V duchu si ešte hovorí: „Boh zabudol, *
odvrátil svoju tvár, vôbec sa nedíva.“

Ant. 1 Pán bude podľa spravodlivosti súdiť chudobných.

Ant. 2 Ty, Pane, vidíš útrapy a žiaľ.

II

Povstaň, Pane, Bože, zdvihni svoju ruku, *
nezabúdaj na úbohých.
Ako môže bezbožník Bohom pohŕdať? *
Ako si môže v duchu hovoriť: „Boh nezasiahne!“?

Ty vidíš, †
veď ty hľadíš na útrapy a žiaľ *
a berieš ich do svojich rúk.
Na teba sa chudák spolieha *
a sirote pomáhaš.
Rozmliažď rameno hriešnika a zločinca; *
budeš hľadať jeho hriech, a už ho nenájdeš.

Pán je kráľom navždy, na veky vekov. *
Pohania vymizli z jeho krajiny,
Pane, ty vyslýchaš túžbu úbožiakov, *
vzpružuješ im srdce, ucho si k nim nakláňaš.
Zastaň sa práva siroty a utláčaného, *
aby už nikdy nenaháňal hrôzu človek stvorený zo zeme.

Ant. 2 Ty, Pane, vidíš útrapy a žiaľ.

Ant. 3 Pánove výroky sú rýdze jak striebro pretavené v ohni.

Žalm 12
Volanie o pomoc proti pyšným

Otec pre nás biednych poslal svojho Syna. (Sv. Augustín)

Pomôž mi, Pane, lebo niet už svätých, *
stratila sa vernosť medzi ľuďmi.
Falošnými slovami sa klamú všetci navzájom, *
hovoria úlisnými perami a srdce majú dvojtvárne.

Kiež Pán zničí všetky pery úlisné *
a vystatovačný jazyk;
lebo hovoria: „Náš jazyk nás preslávi, †
ústa sú nám zbraňou; *
ktože je pánom nad nami?“

„Pretože chudák biedu trie a úbožiak stoná, †
povstanem teda,“ hovorí Pán, *
„zachránim toho, ktorým opovrhujú.“
Pánove výroky sú rýdze *
jak striebro pretavené v ohni, bez hliny, sedem ráz čistené.

Pane, ty nás zachováš a ochrániš *
pred týmto pokolením naveky.
Navôkol chodia bezbožní *
a najhorší z ľudí sa vyvyšujú.

Ant. 3 Pánove výroky sú rýdze jak striebro pretavené v ohni.

V. Pán vedie pokorných k správnemu konaniu.
R. A tichých poúča o svojich cestách.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Zachariáša

9, 1 – 10, 2
Prisľúbenie spásy Sionu

Pánovo slovo v krajine Hadrach
a v Damasku, kde spočinie,
lebo oko Aramu je Pánovo
ako všetky kmene Izraela.
Aj Emat na jeho hraniciach
aj Týrus a Sidon, ktorý je veľmi múdry.
Týrus si vybudoval opevnenie
a nahromadil striebra ako prachu
a zlata ako na uliciach blata.
Pán sa ho zmocní,
na mori porazí jeho silu
a pohltí ho oheň.

Uvidí to Askalon a bude sa báť
a Gaza sa bude zvíjať od bolesti
aj Akkaron, lebo jeho nádej sa zahanbila.
Kráľ Gazy zahynie
a Askalon bude neobývaný.
V Azote bude bývať miešanec
a zničím pýchu Filištíncov.
Vyrvem jeho krv z jeho úst
a jeho ohavnosti z jeho zubov
a zostane aj on nášmu Bohu,
bude ako vodca v Judei
a Akkaron ako Jebuzejčan.
A obkolesím svoj dom ako pevnosť
proti tým, čo prechádzajú a vracajú sa.
Utláčateľ už cez nich neprejde,
lebo teraz som videl na vlastné oči.

Zajasaj, dcéra sionská,
plesaj, dcéra jeruzalemská!
Hľa, tvoj kráľ prichádza k tebe;
je spravodlivý a prináša spásu,
je chudobný a sedí na oslovi,
na osliatku, mláďati oslice.
Vyničím z Efraima vozy
a kone z Jeruzalema;
polámu sa bojové luky
a bude sa ohlasovať pokoj národom.
Bude panovať od mora až k moru
a od rieky až na kraj zeme.

Aj ty: pre krv tvojej zmluvy
vytiahnem tvojich zajatcov z jamy,
v ktorej niet vody.
Vráťte sa k pevnosti,
zajatci nádeje;
aj dnes ohlasujem:
Dvojnásobne ti nahradím.
Lebo som si natiahol Júdu ako luk
a Efraima som vložil doň;
a povzbudím tvojich synov, Sion,
proti tvojim synom, Grécko,
a urobím z teba meč pre hrdinu.
A Pán sa zjaví nad nimi
a jeho oštep vyletí ako blesk.
Pán, Boh, zatrúbi na poľnicu
a pôjde ako južná víchrica.

Pán zástupov ich bude chrániť;
pohlcú a pošliapu kamene z praku,
budú piť a budú sa potácať ako od vína
a naplnia sa ako čaše a ako rohy oltára.
A Pán, ich Boh, ich zachráni
v ten deň,
ako stádo svojho ľudu,
lebo ako drahokamy v korune
budú sa skvieť nad jeho krajinou.
Veď aká je jeho dobrota,
aká jeho krása!
Obilie živí mládencov
a mušt panny.

Proste dážď od Pána
v čase neskorého dažďa.
Pán tvorí blesky
a z mrakov im dá dážď;
každému bylinu na poli.
Lebo modly hovoria ničotnosti
a veštci vidia klam,
hovoria márne sny,
preludom utešujú.
Preto odchádzajú ako stádo,
sú zmorené, lebo nemajú pastiera.

RESPONZÓRIUM

Zach 9, 9; Jn 12, 14
R. Zajasaj, dcéra sionská, plesaj, dcéra jeruzalemská! * Hľa, tvoj kráľ prichádza k tebe; je spravodlivý a prináša spásu, je chudobný a sedí na oslovi, na osliatku, mláďati oslice.
V. Ježiš si našiel osliatko a sadol si naň, ako je napísané: * Hľa, tvoj kráľ prichádza k tebe; je spravodlivý a prináša spásu, je chudobný a sedí na oslovi, na osliatku, mláďati oslice.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z listu duchovného vodcu svätej Alžbety Konráda z Marburgu

(Ad pontificem anno 1232:
A. Wyss, Hessisches Urkundenbuch I, Leipzig 1879, 31-35)

Alžbeta v chudobných poznala a milovala Krista

Alžbeta hneď vynikala v čnostiach. Lebo ako bola v celom svojom živote tešiteľkou chudobných, tak vtedy začala byť naplno živiteľkou hladných. Pri ktoromsi svojom zámku dala postaviť útulok a pozbierala doň veľa chorých a slabých. Všetkým, čo si tam prišli pýtať almužnu, štedro rozdávala dobrodenie lásky. A nielen tam, ale na celom území, ktoré patrilo pod právomoc jej manžela. Až tak vyčerpala všetky svoje príjmy zo štyroch kniežatstiev svojho manžela, že dala predať všetky odevy a všetko cenné šatstvo v prospech chudobných.
Spravidla dva razy za deň, ráno a večer, osobne navštívila všetkých chorých a sama ošetrovala tých, čo boli medzi nimi zvlášť odpudzujúci. Jedných nakŕmila, druhým popravila lôžko, iných vzala na ramená a preukázala im mnohé iné služby ľudskosti. A tým všetkým nevzbudila nevôľu ani u svojho manžela, blahej pamäti. A keď manžel zomrel, v túžbe po najvyššej dokonalosti s mnohými slzami ma prosila, aby som jej dovolil žobrať po domoch.
Raz na Veľký piatok, keď boli obnažené oltáre, položila v ktorejsi kaplnke svojho mesta, kde usadila františkánov, ruky na oltár a v prítomnosti niekoľkých zriekla sa vlastnej vôle, všetkej slávy sveta a všetkého, čo Spasiteľ v evanjeliu odporúčal zanechať. Keď to urobila a videla, že by ju ruch sveta a svetská sláva kraja, kde bola za života svojho manžela obklopená poctami, mohla zvábiť, proti mojej vôli prišla za mnou do Marburgu. Tam v meste zriadila akýsi útulok, zhromažďovala chorých a nevládnych a tých najúbohejších a najopovrhovanejších usádzala k svojmu stolu.
A hoci bola taká činná, hovorím pred Bohom, že zriedka som videl ženu takú vnútornú. Niektoré rehoľníčky i rehoľníci častejšie videli, ako jej obdivuhodne žiari tvár a z očí akoby jej boli vychádzali slnečným podobné lúče, keď prichádzala z ústrania modlitby.
Pred smrťou som ju vyspovedal a keď som sa pýtal, čo treba urobiť s jej majetkom a nábytkom, odpovedala, že všetko, čo už dávno iba zdanlivo vlastní, patrí chudobným. Prosila ma, aby som im rozdal všetko okrem chatrných šiat, ktoré mala oblečené a v ktorých chcela byť pochovaná. Potom prijala Pánovo telo a až do večera hovorila o tom najlepšom, čo počula v kázni. Nakoniec v hlbokej nábožnosti odporúčala Bohu všetkých, čo boli pri nej, a ako keby sladko zaspala, vydýchla.

RESPONZÓRIUM

Porov. Jdt 15, 11; Sk 10, 4
R. Konala si mužne a tvoje srdce bolo statočné, lebo si milovala čistotu. * A preto si požehnaná naveky.
V. Tvoje modlitby a tvoje almužny vystúpili pred Božiu tvár a on si na ne spomenul. * A preto si požehnaná naveky.

MODLITBA
Bože, otec chudobných, svätej Alžbete si udelil milosť, že v chudobných videla a uctievala samého Krista; na jej orodovanie dopraj aj nám, aby sme s neúnavnou láskou pomáhali chudobným a trpiacim. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 20:07.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky