Liturgia hodín

## 1. júl 2009

## Streda, cezročné obdobie, 13. týždeň
1. týždeň žaltára

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

I. Ak je posvätné čítanie v noci alebo včasráno:

Najlepší sveta Stvoriteľ,
Vladár náš, chráň si stvorenia.
Nás pohrúžených do snenia
zbav škodlivého hlivenia.

Presvätý Kriste, prosíme:
odpusť nám viny, vyslyš nás;
vstávame, by sme modlitbou
posväcovali nočný čas.

Myseľ i ruky dvíhame,
ako nám prorok prikázal,
a v noci k chvále vstávame,
ako nám príklad Pavol dal.

Vidíš zlo, čo sme spáchali,
tajnosti sme ti zjavili,
vzlyk prosieb z mysle leje sa,
odpusť nám, čo sme zhrešili.

Kriste, kráľ dobrý, láskavý,
buď sláva tebe, Otcovi
i Duchu, ktorý bráni nás
teraz i večne, v každý čas. Amen.

II. Ak je posvätné čítanie cez deň:

Ty, Pane, Kriste, všetko vieš;
tebe česť, sláva, veleba.
Ty poznáš srdca tajnosti,
pomôž nám svojou milosťou.

Najlepší Pastier, pasieš nás,
stratené ovce vyhľadáš,
v tých najžírnejších pastvinách
nás pripoj k stádu svätému.

Zmierni hnev, Sudca, utíš strach,
záhube večnej nedaj nás,
lež nech na večných pastvinách
pri tebe máme večnú slasť.

Buď sláva tebe, Spasiteľ,
i úcta, moc a víťazstvo,
ty dobre vládneš nad všetkým
teraz a večne, naveky. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Milujem ťa, Pane, moja sila.

Žalm 18, 2-30
Poďakovanie za záchranu a víťazstvo

V tú hodinu nastalo veľké zemetrasenie. (Zjv 11, 13)

I

Milujem ťa, Pane, moja sila; *
Pane, opora moja, útočište moje, osloboditeľ môj.
Bože môj, moja pomoc, tebe dôverujem; *
ty si môj štít, sila mojej spásy a môj ochranca.
Vzývať budem Pána, lebo jemu patrí chvála, *
a budem zachránený pred nepriateľmi.

Obkľúčilo ma smrtiace vlnobitie *
a vydesili zlostné prívaly.
Ovinuli ma povrazy záhrobia, *
zovreli ma osídla smrti.
V úzkosti som vzýval Pána *
a volal som ku svojmu Bohu.
Zo svojho chrámu počul môj hlas *
a moje volanie pred jeho tvárou preniklo k jeho sluchu.

Ant. 1 Milujem ťa, Pane, moja sila.

Ant. 2 Pán ma zachránil, lebo si ma obľúbil.

II

Zem sa pohýbala a zachvela; †
vrchy sa otriasli a pohli v základoch, *
lebo vzplanul hnevom.
Dym sa mu valil z nozdier †
a spaľujúci oheň z jeho úst, *
vyletúvali z neho žeravé uhlíky.
Znížil nebesia a zostúpil: *
čierne mračno pod jeho nohami.

Zasadol na cheruba a vzlietol, *
vznášal sa na krídlach vetrov.
Temnotami sa celkom zahalil *
a stánok si urobil z čierňavy vôd a oblakov.
Pred žiarou jeho tváre mraky lietali, *
ľadovec a žeravé uhlie.

Pán z neba zahrmel †
a zaznel hlas Najvyššieho: *
ľadovec a žeravé uhlie.
Vyslal šípy a rozprášil ich, *
vrhol blesky a zmietol ich.
Otvorili sa hlbočiny vôd *
a základy zeme sa odkryli.
Pred tvojou hrozbou, Pane, *
pred víchricou tvojho hnevu.

Z výsosti čiahol rukou a chytil ma *
a vyzdvihol ma zo stredu hlbokých vôd.
Vytrhol ma z rúk mojich premocných nepriateľov, †
z rúk tých, čo ma nenávideli *
a boli silnejší ako ja.
Napadli ma v môj deň nešťastný, *
ale Pán mi bol podperou.
Vyviedol ma na miesto priestranné, *
zachránil ma, lebo si ma obľúbil.

Ant. 2 Pán ma zachránil, lebo si ma obľúbil.

Ant. 3 Ty, Pane, zapáľ moju pochodeň; rozjasníš vo mne temnoty.

III

Za moju spravodlivosť ma Pán odmení, *
za to, že moje ruky sú čisté,
lebo som kráčal po cestách Pánových *
a od svojho Boha som neodstúpil bezbožne.
Pred očami som mal všetky jeho príkazy *
a jeho zákony som neodvrhol.
S ním som bol bez úhony *
a uchránil som sa zločinu.
Za moju spravodlivosť ma Pán odmenil, *
lebo videl, že moje ruky sú čisté.

Voči svätému si svätý, *
voči šľachetnému šľachetný,
voči úprimnému úprimný, *
voči zvrhlému si neúprosný.
Pokorný ľud chrániš pred zánikom *
a ponižuješ oči pyšných.
Ty, Pane, zapaľuješ moju pochodeň; *
môj Boh rozjasňuje vo mne temnoty.
Na šíky nepriateľov zaútočím s tvojou pomocou; *
a s pomocou svojho Boha hradby preskočím.

Ant. 3 Ty, Pane, zapáľ moju pochodeň; rozjasníš vo mne temnoty.

V. Všetci sa divili milým slovám.
R. Čo vychádzali z jeho úst.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Druhej knihy Samuelovej

4, 2 – 5, 7
Dávid kraľuje nad Izraelom; zaujatie Jeruzalema

Saulov syn mal dvoch mužov, veliteľov čiat, jeden sa volal Baana a druhý sa volal Rechab. Boli to synovia Berotčana Remmona z Benjamínových synov; aj Berot sa totiž počíta k Benjamínovi. Lebo Berotčania kedysi ušli do Gettaimu a ostali tam ako cudzinci až dodnes.

Saulov syn Jonatan mal syna, ktorý mal chromé nohy. Bol päťročný, keď z Jezraelu prišla správa o Saulovi a Jonatanovi. Jeho pestúnka ho vtedy vzala a dala sa na útek. Pri úteku sa tak náhlila, že jej spadol a ochromel. Volal sa Meribbál.

Prišli synovia Berotčana Remmona Rechab a Baana a vošli za horúceho dňa do Isbálovho domu, keď spal cez poludnie na svojom lôžku. Aj vrátnička domu zaspala pri čistení pšenice, a tak sa dostali až do domu. Rechab a jeho brat Baana mu prebodli slabiny a utiekli. Keď totiž vošli do domu, on spal na svojom lôžku v spálni; preklali ho a zabili. Vzali jeho hlavu a išli celú noc cestou do Araby.

Isbálovu hlavu doniesli Dávidovi do Hebronu a povedali kráľovi: „Pozri, hlava Isbála, syna tvojho nepriateľa Saula, ktorý ti číhal na život. Dnes Pán doprial kráľovi, môjmu pánovi, pomstu nad Saulom a nad jeho potomstvom.“ Ale Dávid povedal synom Berotčana Remmona Rechabovi a jeho bratovi Baanovi: „Ako žije Pán, ktorý ma vytrhol zo všetkých úzkostí, toho, čo mi oznámil: ,Saul zomrel‘ a nazdával sa, že prináša dobrú zvesť, v Sikelegu som chytil a zabil, hoci som mu mal dať za zvesť odmenu; nemám tým skôr teraz, keď bezbožní ľudia zavraždili nevinného muža v jeho dome na jeho lôžku, vyžadovať zodpovednosť za jeho krv z vašich rúk a odpratať vás zo zeme?“ A Dávid rozkázal mládencom a zabili ich; poodtínali im ruky i nohy a povešali ich pri rybníku v Hebrone. Isbálovu hlavu vzali a pochovali v Abnerovom hrobe v Hebrone.

Všetky izraelské kmene prišli k Dávidovi do Hebronu a hovorili: „Pozri, sme tvoja kosť a tvoje telo. A už vtedy, keď bol naším kráľom Saul, ty si viedol Izrael do boja a z boja. A Pán ti povedal: ,Ty budeš pásť môj ľud Izrael, ty budeš vodcom Izraela.‘“ Prišli aj všetci starší Izraela ku kráľovi do Hebronu a kráľ Dávid s nimi uzavrel zmluvu pred Pánom v Hebrone a oni pomazali Dávida za kráľa nad Izraelom. Tridsať rokov mal Dávid, keď začal kraľovať, a kraľoval štyridsať rokov: v Hebrone nad Júdom kraľoval sedem rokov a šesť mesiacov; v Jeruzaleme kraľoval tridsaťtri rokov nad celým Izraelom a Júdom.

Kráľ a všetci muži, čo s ním boli, tiahli do Jeruzalema proti Jebuzejcom, ktorí obývali krajinu. Oni povedali Dávidovi: „Sem nevkročíš; slepí a kuľhaví ťa zaženú.“ To znamenalo: „Dávid sem nevkročí.“ Ale Dávid zaujal pevnosť Sion a ona je Dávidovým mestom.

RESPONZÓRIUM

Ž 2, 2. 6. 1
R. Povstávajú pozemskí králi a vladári sa spolčujú proti Pánovi a proti jeho pomazanému. * Veď ja som ustanovil svojho kráľa na svojom svätom vrchu Sione.
V. Prečo sa búria pohania? Prečo národy snujú plány daromné? * Veď ja som ustanovil svojho kráľa na svojom svätom vrchu Sione.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z knihy svätej panny Terézie
O ceste dokonalosti

(Cap. 30, 1-5: Oeuvres completes, Desclée De Brouwer,
Paris, 1964, 467-468)

Príď tvoje kráľovstvo

Ak ide niekto čo ako nešikovný a nerozvážny prosiť o niečo významného a váženého muža, či si najprv nepremyslí a neuváži, ako ho osloví, aby naňho príjemne zapôsobil a nevyvolal v ňom odpor a neľúbosť, i to, o čo ho bude prosiť a na čo potrebuje, o čo žiada, najmä ak si prosí niečo zvláštne a vynikajúce, ako nás učí prosiť náš dobrý Ježiš? Podľa môjho názoru treba si to zvlášť všimnúť. Nemohol si, Pane, všetko zhrnúť do jednej vety a povedať: „Otče, daj nám všetko užitočné a potrebné“? Veď sa zdá, že netreba nič iné povedať tomu, ktorý všetko tak dobre a dokonale pozná.

Stačilo by to, večná Múdrosť, pokiaľ ide o teba a tvojho nebeského Otca, a ty si ho v Getsemanskej záhrade tak prosil. Ty si mu tam dal najavo svoju vôľu a úzkosť, no pritom si sa úplne odovzdal do jeho vôle. Lenže ty, môj Pane, vieš, že my nie sme takí odovzdaní, ako si bol ty odovzdaný do vôle svojho Otca. A preto bolo potrebné, aby sme osobitne prosili o jednotlivé veci, a tak si v duchu rozvážili, či je pre nás osožné a vhodné, o čo prosíme, a ak zistíme, že nám to nebude osožiť, aby sme o to prestali prosiť. My sme už takí, že ak nedostaneme, o čo prosíme (a to pre slobodnú vôľu, ktorú máme), nie sme ochotní prijať, čo nám dáva Pán; ani vtedy, keď je to najvýhodnejšie, nechceme pripustiť, že sme sa stali boháčmi, ak nevidíme hneď, (povedala by som) peniaze v hotovosti na ruke.

Preto nás dobrý Ježiš učí hovoriť tieto slová, ktorými prosíme o príchod takéhoto kráľovstva: „Posväť sa tvoje meno, príď tvoje kráľovstvo.“ Všimnite si, prosím, nesmiernu múdrosť nášho Učiteľa! Aspoň ja sama v sebe uvažujem, a zrejme je dobré poznať, o čo prosíme cez toto kráľovstvo. Jeho velebnosť videla, že my nemôžeme toto sväté meno večného Otca ani posvätiť ani osláviť (ak to máme urobiť tak, ako si zasluhuje), keď to, čo sami môžeme, je také malé a nepatrné, keby sa jeho velebnosť nebola o nás postarala ináč a nedala nám tu svoje kráľovstvo. Preto náš dobrý Ježiš neodlučne spojil jedno s druhým. No aby sme vedeli, o čo prosíme a ako veľmi sa žiada prosiť o to neodbytne a vrúcne a urobiť všetko, čo môžeme, aby sme sa páčili a vyhoveli tomu, ktorý nám to má dať, chcem vám na tomto mieste vysvetliť a povedať, čo si myslím o tejto veci.

Zdá sa mi, že najvyššie dobro, ktoré spočíva v nebeskom kráľovstve, je už to (ak odhliadneme od premnohých iných vecí), že pozemské a svetské veci nemajú už nijakú cenu, ale okrem toho aj istá radosť z toho, že sa všetci radujú, a akýsi trvalý pokoj a nesmierne vnútorné uspokojenie z toho, že duša vidí, ako vonkoncom všetci smrteľníci posväcujú a chvália Boha a zvelebujú jeho sväté meno, ako ho nik hriechmi neuráža, a napokon vidí, ako ho všetci ľudia milujú; ba ani sama duša nezaoberá sa ničím iným ako tým, že miluje, a keďže ho pozná, ani ho nemôže nemilovať. Takto by sme ho mali milovať aj na tomto svete. Aj keď nie tak dokonale a tak bytostne, ale keby sme ho poznali, milovali by sme ho spôsobom oveľa vyšším a vznešenejším, ako ho milujeme teraz.

RESPONZÓRIUM

R. Ten, ktorý vie dávať dobré dary svojím deťom, núti nás prosiť, hľadať a klopať. * Tým viac dostaneme, čím úprimnejšie veríme, čím pevnejšie dúfame a čím vrúcnejšie túžime.
V. Tu viac dosiahneme vzdychmi ako rečou, viac slzami ako slovami. * Tým viac.

MODLITBA
Bože, láskavý Otče, vo sviatosti krstu prijal si nás za svojich a urobil si nás synmi svetla; prosíme ťa, nedopusť, aby sme upadli do tmy bludu, ale pomôž nám stále vyžarovať svetlo tvojej pravdy. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 20:03.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky