Liturgia hodín

## 1. január 2009

## PANNY MÁRIE BOHORODIČKY, slávnosť
(koniec Oktávy narodenia Pána)

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

Jesseho koreň kvitne, hľa,
ratolesť plod nám priniesla;
Rodičke chvíľa nastala
a matka pannou zostala.

Do jasiel dať sa dovolil
ten, čo jas, svetlo vytvoril,
on s Otcom nebo založil,
a do plienok sa uložil.

Ten, čo dal zákon dejinám
a Desatoro určil nám,
neváhal stať sa človekom
a poddaný byť zákonom.

Svetlo a spása rodí sa,
noc temná aj smrť tratia sa;
národy, poďte, viďte, hľa:
Mária Boha zrodila.

Ježišu z Panny zrodený,
sláva ti, Bože útechy;
Otcovi, Duchu Svätému
nech sa česť vzdáva naveky. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Vyvýšte sa, brány prastaré, lebo má vstúpiť Kráľ slávy.

Ak sa nasledujúci žalm použil na invitatórium, berie sa žalm 95.

Žalm 24
Pán prichádza do chrámu *

Kristovi sa otvorili nebeské brány a bol vzatý do neba. (Sv. Irenej)

Pánova je zem i všetko, čo ju napĺňa, *
okruh zeme aj tí, čo bývajú na ňom.
Veď on sám položil jeho základy na moriach *
a upevnil ho na vodách.

Kto smie vystúpiť na vrch Pánov, *
kto smie stáť na jeho mieste posvätnom?
Ten, čo má ruky nevinné a srdce čisté, †
čo nedvíha svoju dušu k márnosti *
a neprisahá falošne.
Taký dostane požehnanie od Pána *
a odmenu od Boha, svojho spasiteľa.
To je pokolenie tých, čo ho hľadajú, *
čo hľadajú tvár Boha Jakubovho.

Zdvihnite, brány, svoje hlavice †
a vyvýšte sa, brány prastaré, *
lebo má vstúpiť kráľ slávy.
Kto je ten kráľ slávy? *
Pán silný a mocný, Pán mocný v boji.

Zdvihnite, brány, svoje hlavice, †
a vyvýšte sa, brány prastaré, *
lebo má vstúpiť kráľ slávy.
Kto je ten kráľ slávy? *
Pán zástupov, to je ten kráľ slávy.

Ant. 1 Vyvýšte sa, brány prastaré, lebo má vstúpiť Kráľ slávy.

Ant. 2 Z Márie sa zrodil Bohočlovek; sám Najvyšší ju vyvolil.

Žalm 46
Boh – útočište a sila

Dajú mu meno Emanuel, čo v preklade znamená: Boh s nami. (Mt 1, 23)

Boh je naše útočište a sila *
aj najistejšia pomoc v súžení.
Preto sa nebojíme, hoci by sa chvela zem *
a vrchy na dno morské padali.
Nech hučia vody mora a nech sa vzdúvajú *
a vrchy nech sa trasú pod jeho náporom.

Riečne ramená obveseľujú Božie mesto, *
posvätný stánok Najvyššieho.
Nezachveje sa, veď Boh je v jeho strede; *
už od úsvitu mu Boh pomáha.
Národy sa búria, klátia sa kráľovstvá; *
tu zaznie jeho hlas a zem sa roztápa.

S nami je Pán zástupov, *
naším útočišťom je Boh Jakubov.

Poďte a pozrite na diela Pánove, *
aké úžasné veci vykonal na zemi.
Zo všetkých končín zeme odstraňuje vojny, láme luky a drúzga oštepy *
a štíty v ohni spaľuje.
Prestaňte už a uznajte, že ja som Boh, *
vyvýšený nad národy, vyvýšený nad zem.

S nami je Pán zástupov, *
naším útočišťom je Boh Jakubov.

Ant. 2 Z Márie sa zrodil Bohočlovek; sám Najvyšší ju vyvolil.

Ant. 3 Dnes sa narodil náš Spasiteľ, Pán, zrodený pred východom zornice a pred všetkými vekmi.

Žalm 87
Jeruzalem, matka všetkých národov *

Jeruzalem, ktorý je hore, to je tá slobodná, ktorá je našou matkou. (Gal 4, 26)

Základy má na posvätných vrchoch; †
brány Siona miluje Pán *
nad všetky stany Jakuba.

Slávne veci sa hovoria o tebe, *
mesto Božie.
Rahab a Babylon pripočítam k tým, čo ma poznajú; †
Filištínci, Týrčania a Etiópčania: *
tí všetci sa tam zrodili.
A o Sione sa bude hovoriť:
„Ten i tamten sa na ňom narodil *
a sám Najvyšší mu dal pevné základy.“

Pán zaznačí do knihy národov: *
„Títo sa tam zrodili.“
A spievajú ako pri tanci: *
„V tebe sú všetky moje pramene.“

Ant. 3 Dnes sa narodil náš Spasiteľ, Pán, zrodený pred východom zornice a pred všetkými vekmi.

V. Slovo sa telom stalo. Aleluja.
R. A prebývalo medzi nami. Aleluja.

PRVÉ ČÍTANIE

Z listu Hebrejom

2, 9-17
Kristus vo všetkom podobný bratom

Bratia, vidíme, že ten, ktorý „bol stvorený len niečo menší od anjelov“, Ježiš, „bol ovenčený slávou a cťou“, lebo pretrpel smrť, aby z Božej milosti okúsil smrť za všetkých.
Veď sa patrilo, aby ten, pre ktorého je všetko a skrze ktorého je všetko, ktorý priviedol mnoho synov do slávy, zdokonalil pôvodcu ich spásy utrpením. Lebo aj ten, čo posväcuje, aj tí, čo sú posväcovaní, všetci pochádzajú z jedného. Preto sa nehanbí volať ich bratmi, keď hovorí:

„Tvoje meno zvestujem svojim bratom
a uprostred zhromaždenia budem ťa velebiť.“
Ďalej: „Ja budem v neho dúfať.“
A zasa: „Hľa, ja i deti, ktoré mi dal Boh.“
A pretože deti majú účasť na krvi a tele, aj on mal podobne spoluúčasť na nich, aby smrťou zničil toho, ktorý vládol smrťou, čiže diabla, a vyslobodil tých, ktorých celý život zotročoval strach pred smrťou. Veď sa neujíma anjelov, ale ujíma sa Abrahámovho potomstva. Preto sa vo všetkom musel pripodobniť bratom, aby sa stal milosrdným a verným veľkňazom pred Bohom a odčinil hriechy ľudu.

RESPONZÓRIUM

Lk 1, 28
R. Šťastná si, Panna Mária; pod srdcom si nosila Pána, Stvoriteľa sveta. * Porodila si toho, ktorý ťa stvoril, a ostávaš pannou naveky.
V. Zdravas, Mária, milosti plná, Pán s tebou. * Porodila si toho, ktorý ťa stvoril, a ostávaš pannou naveky.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Listov svätého biskupa Atanáza

(Epist. ad Epictetum 5-9: PG 27, 1058, 1062-1066)

Slovo prijalo z Márie našu ľudskú prirodzenosť

Apoštol hovorí, že „Slovo sa ujalo Abrahámovho potomstva. Preto sa vo všetkom muselo pripodobniť bratom“ a vziať si telo podobné nášmu. Práve preto je tu Mária: aby si ho z nej vzal a ako vlastné obetoval za nás. Písmo spomína pôrod a hovorí: „Zavinula ho do plienok“, blahoslaví prsia, ktoré on požíval, a spomína aj to, že priniesli zaňho obetu ako za prvorodeného. A Gabriel jej obozretne a múdro hovorí. Nepovedal jednoducho „v tebe“ sa narodí, aby si nik nemohol myslieť, že telo bolo do nej vložené zvonka, ale povedal „z teba“, aby všetci verili, že to, čo porodila, z nej povstalo.
Práve o to išlo, že si Slovo vzalo našu ľudskú prirodzenosť, prinieslo ju na obetu a celkom ju zničilo. Potom nás odialo svojou prirodzenosťou. A tak mohol Apoštol povedať: „Toto porušiteľné telo si musí obliecť neporušiteľnosť a smrteľné si musí obliecť nesmrteľnosť.“
Ale to nie je len výmysel, ako hovoria niektorí. Nie! Spasiteľ sa naozaj stal človekom, a tak spasil celého človeka. Naša spása naozaj nie je nijaký prelud a netýka sa len tela; v Božom Slove bol spasený celý človek, teda aj duša aj telo.
Z Márie podľa Písma vzišiel človek s pravou ľudskou prirodzenosťou, preto pravé bolo aj Pánovo telo; bolo pravé, pretože bolo také isté ako naše. Veď Mária je naša sestra, lebo všetci pochádzame od Adama.
Keď Ján hovorí: „Slovo sa telom stalo“, treba to chápať tak ako iné podobné výroky. Tak napríklad Pavol napísal: „Kristus sa za nás stal kliatbou.“ Ľudské telo získalo zo spoločenstva a zo spojenia so Slovom nesmierne bohatstvo: zo smrteľného sa stalo nesmrteľné, zo živočíšneho sa stalo duchovné a hoci bolo utvorené zo zeme, prešlo cez nebeskú bránu.
Ale Trojica, aj keď si Slovo vzalo telo z Márie, je stále Trojicou, nepozná nijaký prírastok ani úbytok; je stále úplne dokonalá: Trojica, a pritom jeden Boh. A tak Cirkev hlása, že je jeden Boh, Otec Slova.

RESPONZÓRIUM

Porov. Lk 1, 42
R. Svätá a nepoškvrnená Panna, neviem, akými chválami ťa zahrnúť. * Lebo ty si nosila v lone toho, ktorého nemôžu nebesia obsiahnuť.
V. Požehnaná si medzi ženami a požehnaný je plod tvojho života. * Lebo ty si nosila v lone toho, ktorého nemôžu nebesia obsiahnuť.

HYMNUS TE DEUM

Teba, Bože, chválime, *
teba, Pane, velebíme,
Teba, večný Otče, *
uctieva celá zem.
Tebe všetci anjeli, *
tebe nebesia i všetky mocnosti,
tebe cherubíni a serafíni *
bez prestania prespevujú:
Svätý, * svätý, * svätý *
Pán, Boh zástupov.
Plné sú nebo i zem *
tvojej veleby a slávy.

Teba oslavuje *
slávny zbor apoštolov;
teba velebí *
veľký počet prorokov;
teba chváli *
vznešený zástup mučeníkov;
teba oslavuje *
svätá Cirkev po celej zemi,
teba, Otče, *
nesmierne velebného,
i tvojho milovaného, *
pravého a jediného Syna,
aj Ducha Svätého, *
Tešiteľa nášho.

Kriste, *
ty si kráľ slávy.
Ty si Otcov Syn *
od večnosti.
Ty si neváhal vstúpiť do života Panny, *
stal si sa človekom, aby si vykúpil človeka.
Ty si zvíťazil nad smrťou *
a otvoril si veriacim nebeské kráľovstvo.
Ty sedíš po pravici Boha *
v sláve svojho Otca.
Veríme, *
že ako sudca ešte raz prídeš.

Preto ťa prosíme, pomáhaj svojim služobníkom, *
ktorých si vykúpil predrahou krvou.
Pripočítaj nás ku svojim svätým *
vo večnej sláve.

Táto posledná časť sa môže vynechať.

Zachráň, Pane, svoj ľud *
a žehnaj svojich dedičov.
A spravuj ich *
a vyvýš ich až naveky.
Po všetky dni *
dobrorečíme tebe.
A chválime tvoje meno naveky, *
až na veky večné.
Vo svojej láskavosti, Pane, *
chráň nás v tento deň pred hriechom.
Zmiluj sa, Pane, nad nami, *
zmiluj sa nad nami.
Tvoje milosrdenstvo, Pane, nech je nad nami, *
ako dúfame v teba.
V teba, Pane, som dúfal, *
nebudem zahanbený naveky.

MODLITBA
Večný Otče, narodením tvojho Syna z Panny Márie poskytol si ľuďom večnú spásu; prosíme ťa, daj, aby sme vždy aj v tomto novom roku pociťovali účinky jej orodovania, veď skrze ňu sme dostali Pôvodcu života Ježiša Krista, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 19:58.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky