Liturgia hodín

## 3. január 2009

## Sobota, vianočné obdobie, 1. týždeň
1. týždeň žaltára

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

Predrahý Kriste, večný odblesk Božstva,
ty život náš a naše svetlo pravé,
prichádzaš s liekom, bo sme samá rana,
ty – spásna brána.

Zbor anjelov už nesie našej zemi
chýr z neba, hlása nový vek a blaho,
Otcovu slávu, pokoj – túžbu hrudí
smrteľných ľudí.

V jasličkách ležíš, hoc si vládca sveta,
plod prečistého lona svätej Panny.
Ujmi sa ľudstva, ktoré k tebe kvíli,
Ježišu milý.

Prichádzaš na zem, abys’ nám dal nebo,
si jeden z nás, máš telo, jak my máme;
obnov nám srdce, stuž v ňom lásky spoje,
nech je vždy tvoje.

Aj naše hlasy s radosťou sa družia
k anjelom, ktorí nadšene ťa slávia
i Otca s Duchom, aby Bohu vzdali
najkrajšie chvály. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Spievajte Pánovi, pamätajte na divy, čo učinil.

Žalm 105
Boh je v sľuboch verný

Apoštoli zvestujú pohanom obdivuhodné skutky Boha pri jeho príchode. (Sv. Atanáz)

I

Oslavujte Pána a vzývajte jeho meno, *
rozhlasujte jeho skutky medzi národmi.
Spievajte mu a hrajte, *
rozprávajte o jeho obdivuhodných skutkoch.
Jeho svätým menom sa honoste; *
nech sa radujú srdcia tých, čo hľadajú Pána.

Hľadajte Pána a jeho moc, *
hľadajte vždy jeho tvár.
Pamätajte na divy, čo učinil, *
na jeho znamenia a na výroky jeho úst,
vy, potomci Abraháma, Pánovho služobníka, *
synovia Jakuba, vyvoleného Pánovho.

On, Pán, je náš Boh; *
jeho rozhodnutia platia po celej zemi.
Večne pamätá na svoju zmluvu, *
na sľub, ktorý dal pokoleniam tisícim,
na zmluvu, čo s Abrahámom uzavrel, *
na prísahu, ktorou sa Izákovi zaviazal.

Jakubovi to stanovil za zákon, *
Izraelovi za zmluvu večitú,
keď povedal: „Tebe dám kanaánsku krajinu *
ako váš podiel dedičný.“
Keď ich bolo ešte neveľa, *
iba niekoľko, a boli cudzincami v krajine
a od kmeňa prechodili ku kmeňu, *
z jedného kráľovstva k inému národu,
nedovolil, aby im ľudia krivdili; *
i kráľov karhal kvôli nim:
„Netýkajte sa mojich pomazaných, *
neubližujte mojim prorokom.“

Ant. 1 Spievajte Pánovi, pamätajte na divy, čo učinil.

Ant. 2 Pán neopustil spravodlivého, ktorého predali, a vyslobodil ho z rúk hriešnikov.

II

Hlad privolal na krajinu *
a poničil všetku zásobu chleba.
Pred nimi poslal muža, *
Jozefa, ktorého predali za otroka.
Putami jeho nohy zovreli *
a jeho šiju železom;
no potom došlo na jeho slová, *
Pán dokázal jeho nevinnosť.

Vyslobodil ho posol kráľovský, *
prepustil ho vládca národov;
ustanovil ho za Pána svojho domu *
a za správcu všetkého svojho majetku,
aby poučil jeho kniežatá podľa svojej vôle *
a jeho starcov učil múdrosti.

Ant. 2 Pán neopustil spravodlivého, ktorého predali, a vyslobodil ho z rúk hriešnikov.

Ant. 3 Pán pamätal na slová svojho záväzku a vyviedol svoj ľud v radosti.

III

I prišiel Izrael do Egypta *
a Jakub sa stal hosťom v Chámovej krajine.
Boh tam svoj národ rýchlo rozmnožil *
a zdatnejším ho urobil od jeho nepriateľov.
Prevrátil im srdcia, že znenávideli jeho ľud *
a ľstivo zaobchodili s jeho sluhami.
Poslal svojho sluhu Mojžiša *
a Árona, ktorého si vyvolil.
A oni medzi nimi ohlasovali jeho znamenia *
a zázraky v Chámovej krajine.

Zoslal temnoty a zahalil ich, *
lež oni sa jeho slovám spriečili.
Ich vody na krv premenil *
a pozabíjal ich ryby.
Ich krajina sa zahemžila žabami, *
vnikli až do paláca kráľovho.
Rozkázal a prileteli roje múch, *
všetky končiny zaplavili komáre.
Namiesto dažďa im zoslal kamenec, *
žeravý oheň do ich krajiny.
A zbil im révu i figovník, *
dolámal stromy na ich území.

Rozkázal a prileteli kobylky, *
nespočetné množstvo sarančí.
Zožrali všetku zeleň v krajine, *
zožrali všetku zemskú úrodu.
A pobil všetko prvorodené v Egypte, *
prvotiny všetkej ich mužnej sily.

Potom ich vyviedol so striebrom a zlatom *
a v ich kmeňoch nebol nik nevládny.
I zaradoval sa Egypt, že už odišli, *
lebo strach z nich naň doľahol.
Rozostrel oblak, aby ich tak chránil, *
a oheň, aby im svietil za noci.

Keď požiadali, zoslal im prepelice *
a sýtil ich chlebom z neba.
Otvoril skalu a voda vytryskla, *
po púšti tiekla sťa rieka.
Lebo pamätal na slová svojho záväzku, *
ktoré dal Abrahámovi, svojmu služobníkovi.

Vyviedol teda svoj ľud v radosti, *
vyvolených svojich s plesaním.
A odovzdal im krajiny pohanov *
i zaujali majetky národov,
aby zachovávali jeho predpisy *
a jeho zákon plnili.

Ant. 3 Pán pamätal na slová svojho záväzku a vyviedol svoj ľud v radosti.

V. Prišiel Boží Syn.
R. A dal nám schopnosť poznať pravého Boha.

PRVÉ ČÍTANIE

Z listu Kolosanom

3, 5-16
Život nového človeka

Bratia, umŕtvujte teda svoje pozemské údy: smilstvo, nečistotu, vášeň, zlú žiadostivosť a lakomstvo, čo je modloslužba! Pre takéto veci prichádza Boží hnev na odbojných synov. Kedysi ste aj vy boli takí, keď ste v nich žili. Ale teraz odložte aj vy všetko: hnev, rozhorčenie, zlobu, rúhanie i mrzké reči zo svojich úst. Neluhajte si navzájom vy, čo ste si vyzliekli starého človeka s jeho skutkami a obliekli ste si nového, toho, čo sa obnovuje, aby mal pravé poznanie podľa obrazu toho, ktorý ho stvoril. Potom už niet Gréka ani Žida, obriezky ani neobriezky, barbara, Skýta, otroka, slobodného, ale všetko a vo všetkom je Kristus.
Ako Boží vyvolenci, svätí a milovaní, oblečte si hlboké milosrdenstvo, láskavosť, pokoru, miernosť a trpezlivosť. Znášajte sa navzájom a odpúšťajte si, ak by mal niekto niečo proti druhému. Ako Pán odpustil vám, tak aj vy! Ale nad všetko toto majte lásku, ktorá je zväzkom dokonalosti! A vo vašich srdciach nech vládne Kristov pokoj. Preň ste aj povolaní v jednom tele. A buďte vďační!
Kristovo slovo nech vo vás bohato prebýva. Vo všetkej múdrosti sa navzájom poúčajte a napomínajte a pod vplyvom milosti spievajte Bohu vo svojich srdciach žalmy, hymny a duchovné piesne.

RESPONZÓRIUM

Porov. Gal 3, 27-28
R. Všetci, čo sme pokrstení v Kristovi, Krista sme si obliekli; * Všetci sme jeden v Kristovi Ježišovi, našom Pánovi.
V. Už niet Žida ani Gréka, niet otroka ani slobodného, niet muža a ženy. * Všetci sme jeden v Kristovi Ježišovi, našom Pánovi.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Traktátov svätého biskupa Augustína na Jánovo evanjelium

(Tract. 17, 7-9: CCL 36, 174-175)

Dvojitý príkaz lásky

Prišiel sám Pán, učiteľ lásky, naplnený láskou, „rozhodil po zemi slovo“, ako bolo o ňom predpovedané, a ukázal, že v dvoch prikázaniach lásky spočíva zákon i proroci.
Uvažujte so mnou, bratia, aké dve prikázania sú to. Veď vám musia byť veľmi známe. Nemôžu vám prísť na myseľ len vtedy, keď vám ich pripomíname; ony nesmú nikdy vymiznúť z vašich sŕdc. Neprestajne myslite na to, že treba milovať Boha i blížneho: „Boha celým srdcom, celou dušou a celou mysľou a blížneho ako seba samého.“
Na toto treba ustavične myslieť, o tomto treba rozjímať, toto treba dodržiavať, uskutočňovať, plniť. V poradí uloženia príkazu je prvá láska k Bohu. Láska k blížnemu je zasa prvá v poriadku uskutočňovania. Lebo ten, čo ti nariadil lásku v dvoch prikázaniach, neodporúčal ti najprv blížneho a Boha až potom, ale najprv Boha a potom blížneho.
Lenže ty, pretože Boha ešte nevidíš, láskou k blížnemu si zasluhuješ, že ho raz budeš vidieť; láskou k blížnemu si očisťuješ zrak, aby si mohol vidieť Boha, ako to jasne hovorí Ján: „Veď kto nemiluje brata, ktorého vidí, nemôže milovať Boha, ktorého nevidí.“
Žiada sa od teba: Miluj Boha. Ak ty mi povieš: Ukáž mi toho, koho mám milovať, čo iné ti mám odpovedať než to, čo hovorí sám Ján: „Boha nikto nikdy nevidel“? Ale aby si si nemyslel, že Boha vonkoncom nemôžeš vidieť, hovorí: „Boh je láska. Kto ostáva v láske, ostáva v Bohu.“ Miluj teda blížneho a pozoruj v sebe, skadiaľ sa rodí láska k nemu, a uvidíš, nakoľko je možné, Boha.
Začni teda milovať blížneho. „Lám hladnému svoj chlieb, bedára bez prístrešia zaveď do svojho domu, ak uvidíš nahého, zaodej ho a pred svojím blížnym sa neskrývaj.“
A vieš, čo dosiahneš, keď to budeš robiť? „Vtedy ako zora vyrazí tvoje svetlo.“ Tvojím svetlom je tvoj Boh, on je tvojou zornicou, lebo on príde k tebe po noci tohto sveta. On nevychádza ani nezapadá, lebo ostáva navždy.
Keď miluješ blížneho a keď sa staráš o svojho blížneho, konáš cestu. A kam ideš, ak nie k Pánu Bohu; k tomu, ktorého máme milovať celým srdcom, celou dušou a celou mysľou? K Pánovi sme síce ešte neprišli, ale blížneho máme pri sebe. Znášaj teda toho, s ktorým ideš, aby si došiel k tomu, s ktorým túžiš zostať naveky.

RESPONZÓRIUM

1 Jn 4, 10-11. 16
R. Boh nás miloval a poslal svojho Syna ako zmiernu obetu za naše hriechy. * Keď nás Boh takto miluje, aj my sme povinní milovať jeden druhého.
V. My sme poznali lásku, akú má Boh k nám, a uverili sme v ňu. * Keď nás Boh takto miluje, aj my sme povinní milovať jeden druhého.

MODLITBA
Večný Bože, tvoj milovaný Syn, narodený z Panny Márie, stal sa nám podobným vo všetkom okrem hriechu; prosíme ťa, uzdrav nás z následkov prvotnej viny, aby sme ako nové stvorenie žili novým životom. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 19:58.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky