Liturgia hodín

## 10. november 2009

## Sv. Leva Veľkého, pápeža a učiteľa Cirkvi, spomienka

Narodil sa v Toskánsku. Keď bol roku 440 povýšený na Petrovu katedru, bol pravým pastierom a otcom duší. Všemožne sa usiloval o upevnenie neporušenej viery, rázne bránil jednotu Cirkvi a podľa svojich síl odrážal alebo aspoň zmierňoval nájazdy barbarov, a preto si právom zaslúži názov Veľký. Zomrel roku 461.

POSVÄTNÉ ČÍTANIE

V. Bože, príď mi na pomoc.
R. Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

Najlepší Pastier, knieža dušpastierov,
nábožný ľud, hľa, svätí dnešný sviatok
a ochrancovi v radosti aj v plači
za pomoc vďačí.

On na tvoj pokyn z nedobytnej bašty
svet posväcoval, pokojom ho žehnal
a s loďkou, ktorú Petrovi si zveril,
k prístavu mieril.

Príkladom učil, pravdou vychovával,
slepého vodil, liečil nemocného,
pre všetkých bol jak rodič starostlivý,
čo bdie a živí.

Kriste, ty svätcov korunuješ v nebi
záslužným vencom. Pomôž svojmu rodu
činom a túžbou kráčať po šľapaji
tých, čo sú v raji.

Najdrahší Otče, zapoj našu chválu,
začleň ju, Kriste, milostivý Kráľu,
v tom Duchu, čo je nám vždy zábezpekou,
do hymnu vekov! Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Pane, nech dôjde ku tebe moje volanie; neskrývaj svoju tvár predo mnou.

Žalm 102
Vyhnancove sľuby a prosby

Boh nás potešuje v každom súžení. (2 Kor 1, 4)

I

Pane, vyslyš moju modlitbu *
a moje volanie nech dôjde ku tebe.
Neskrývaj svoju tvár predo mnou; †
v deň môjho súženia *
nakloň ku mne svoj sluch.
Kedykoľvek ťa budem vzývať, *
čím skôr ma vypočuj.
Lebo moje dni sa tratia ako dym *
a kosti mám rozpálené sťa pahreba.
Moje srdce je zdeptané ako tráva a vysychá, *
takže zabúdam jesť svoj chlieb.
Od samého náreku *
som iba kosť a koža.

Som ako pelikán na púšti, *
ako kuvik uprostred zrúcanín.
Nemôžem spať *
a som ako osamelý vrabec na streche.
Moji nepriatelia ma potupujú každý deň, *
preklínajú ma tí, čo zúria proti mne.

Veď popol jedávam ako chlieb *
a nápoj miešam so slzami;
to pre tvoj hnev a výčitky, *
lebo ty si ma najprv vyzdvihol a potom odsotil.
Moje dni sú ako tieň, ktorý sa nakláňa, *
a ja schnem sťa tráva.

Ant. 1 Pane, nech dôjde ku tebe moje volanie; neskrývaj svoju tvár predo mnou.

Ant. 2 Pane, zhliadni na modlitbu núdznych.

II

Ale ty, Pane, trváš večne *
a spomienka na teba z pokolenia na pokolenie.
Vstaň a zľutuj sa nad Sionom, †
lebo už je čas, aby si sa nad ním zľutoval, *
lebo už je tu ten čas.
Veď tvoji služobníci milujú jeho kamene *
a ľútostia nad jeho troskami.

Tvojho mena, Pane, budú sa báť pohania *
a tvojej slávy všetci zemskí králi;
lebo Pán vystaví Sion *
a zjaví sa vo svojej sláve.
Zhliadne na modlitbu núdznych *
a nepohrdne ich prosbami.

Nech sa to zaznačí pre pokolenie budúce *
a obnovený ľud oslávi Pána.
Veď Pán hľadí zo svojej vznešenej svätyne *
a z nebies pozerá na zem;
čuje nárek zajatých *
a odsúdeným na smrť vracia slobodu,
aby na Sione hlásali meno Pánovo *
a v Jeruzaleme jeho slávu,
keď sa tam zídu vospolok národy *
a kráľovstvá, aby slúžili Pánovi.

Ant. 2 Pane, zhliadni na modlitbu núdznych.

Ant. 3 Pane, ty si stvoril zem, aj nebesia sú dielom tvojich rúk.

III

Cestou mi sily podlomil *
a skrátil moje dni.
Hovorím: „Bože môj, †
neber ma v polovici mojich dní; *
tvoje roky trvajú z pokolenia na pokolenie.
Na začiatku si stvoril zem, *
aj nebesia sú dielom tvojich rúk.
Ony sa pominú, ale ty zostaneš; †
rozpadnú sa sťa odev, *
vymeníš ich ako rúcho a zmenia sa.

Ale ty ostávaš vždy ten istý *
a tvoje roky sú bez konca.
Deti tvojich služobníkov budú bývať v bezpečí *
a ich potomstvo bude pevné pred tebou.“

Ant. 3 Pane, ty si stvoril zem, aj nebesia sú dielom tvojich rúk.

V. Počúvaj, ľud môj, moju náuku.
R. Nakloň sluch k slovám mojich úst.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Daniela

3, 8-12. 19-24. 91-97
Zlatá socha kráľa. Mladíci vyslobodení z pece

V tom čase prišli chaldejskí muži a žalovali na Židov. Povedali kráľovi Nabuchodonozorovi: „Kráľ, ži naveky. Ty, kráľ, vydal si nariadenie, aby každý človek, ktorý začuje zvuk poľnice, flauty, citary, harfy, lutny, gájd a iných hudobných nástrojov, padol na zem a klaňal sa zlatej soche. Toho však, kto by nepadol na zem a neklaňal by sa, hodia do rozpálenej pece. A sú tu judejskí muži, ktorých si ustanovil za správcov babylonskej provincie, Sidrach, Mizach a Abdenago. A tí muži si teba, kráľ, nevážia: nectia si tvojich bohov a zlatej soche, ktorú si postavil, sa neklaňajú.“
Vtedy Nabuchodonozor vzkypel zlosťou a tvár sa mu znetvorila pre Sidracha, Mizacha a Abdenaga. Preto rozkázal, aby pec rozpálili sedemkrát viac ako zvyčajne, a najsilnejším mužom zo svojho vojska rozkázal, aby Sidracha, Mizacha a Abdenaga zviazali a hodili do rozpálenej pece. A hneď tých mužov zviazali a v ich plášťoch, turbanoch, obuvi a odeve ich hodili doprostred rozpálenej pece. A pretože kráľov rozkaz súril a pec bola veľmi rozpálená, mužov, čo hádzali Sidracha, Mizacha a Abdenaga, plameň ohňa zahubil. Ale traja muži, Sidrach, Mizach a Abdenago, padli poviazaní doprostred rozpálenej pece.
Prechádzali sa uprostred ohňa, chválili Boha a zvelebovali Pána.
Vtedy kráľ Nabuchodonozor užasol, rýchle vstal a povedal svojim dvoranom: „Nehodili sme do ohňa troch poviazaných mužov?“ Oni kráľovi odpovedali: „Tak je, kráľ.“ A on povedal: „Ja vidím štyroch mužov bez pút; chodia uprostred ohňa bez ujmy a štvrtý sa výzorom podobá synovi bohov.“ I pristúpil Nabuchodonozor k otvoru rozpálenej pece a povedal: „Sidrach, Mizach a Abdenago, služobníci najvyššieho Boha, vyjdite a poďte sem!“ A Sidrach, Mizach a Abdenago vyšli hneď z ohňa. Tu sa zhromaždili miestodržitelia, úradníci, sudcovia a kráľovi radcovia a hľadeli na tých mužov, lebo oheň nemal nijakú moc nad ich telami, ani vlas na hlave sa im nepripálil, ani ich odev sa nezmenil, ani nenapáchli dymom z ohňa. Vtedy Nabuchodonozor vykríkol: „Nech je zvelebený Boh Sidracha, Mizacha a Abdenaga, ktorý poslal svojho anjela a vyslobodil svojich služobníkov, čo v neho dôverovali, prestúpili kráľov rozkaz a obetovali svoje telá, aby nemuseli slúžiť a klaňať sa inému bohu okrem svojho Boha. Preto nariaďujem, aby každého z ktoréhokoľvek národa, kmeňa a jazyka, kto by sa rúhal Bohu Sidracha, Mizacha a Abdenaga, rozsekali na kúsky a jeho dom premenili na hnojisko, lebo niet iného Boha, ktorý by mohol takto zachrániť.“ Potom kráľ povýšil Sidracha, Mizacha a Abdenaga v babylonskej krajine.

RESPONZÓRIUM

Dan 3, 49. 50b. 95
R. Pánov anjel zostúpil s Azariášom a jeho spoločníkmi do pece a vyrážal plameň ohňa z pece. * A oheň sa ich vôbec nedotkol, ani im neublížil.
V. Nech je zvelebený ich Boh, ktorý poslal svojho anjela a vyslobodil svojich služobníkov, čo v neho dôverovali. * A oheň sa ich vôbec nedotkol, ani im neublížil.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Rečí svätého pápeža Leva Veľkého

(Sermo 4, 1-2: PL 54, 148-149)

Zvláštne poslanie našej služby

Hoci je celá Božia Cirkev usporiadaná do rozličných stupňov, aby jednotlivé údy vytvárali celistvosť posvätného tela, predsa však, ako hovorí Apoštol, „všetci sme jedno v Kristovi“. A nik nie je úlohou tak oddelený od druhého, žeby jeho akokoľvek nepatrný podiel nemal súvis s hlavou. V jednote viery a krstu je teda naša spoločnosť, milovaní, nerozdelená a dôstojnosť všeobecná – podľa toho svätého výroku svätého apoštola Petra: „Dajte sa vbudovať aj vy ako živé kamene do duchovných domov, do svätého kňazstva, aby ste prinášali duchovné obety, príjemné Bohu skrze Ježiša Krista.“ A ďalej: „Ale vy ste vyvolený rod, kráľovské kňazstvo, svätý národ, ľud určený na vlastníctvo.“
Lebo všetkých, čo sa znovuzrodili v Kristovi, znak kríža robí kráľmi a pomazanie Svätého Ducha svätí za kňazov, aby všetci duchovní a rozumní kresťania spoznali, že popri tomto zvláštnom poslaní našej služby majú účasť na kráľovskom rode a kňazskom úrade. Veď čo je také kráľovské, ako keď je duch podriadený Bohu a vládne nad svojím telom? A čo je také kňazské, ako zasvätiť Pánovi čisté svedomie a na oltári srdca prinášať nepoškvrnené obety nábožnosti? A keďže sa toto z Božej milosti všetkým stalo spoločným, je pre vás nábožné a chvályhodné, keď sa radujete z dňa nášho povýšenia ako z vlastnej pocty; aby sa v celom tele Cirkvi slávila jedna sviatosť biskupskej vysviacky, ktorá sa s olejom požehnania hojnejšie vyliala na vyššie stupne, ale nezostúpila skúpo ani na nižšie.
A tak nám je, milovaní, spoluúčasť na tomto úrade veľkým podnetom na spoločnú radosť. Ale pravdivejší a vznešenejší dôvod na radosť budeme mať vtedy, keď neupriamite svoju pozornosť na našu úbohú osobu. Oveľa užitočnejšie a oveľa dôstojnejšie je pozdvihnúť ostrie ducha a hľadieť na slávu svätého apoštola Petra: sláviť tento deň v prvom rade na počesť toho, ktorý bol zaplavený takými bohatými prúdmi zo samého prameňa všetkých darov. On jediný dostal toľko, že nič neprejde na nikoho bez jeho účasti. Slovo, ktoré sa telom stalo, už prebývalo medzi nami a Kristus sa celý vydal na obnovu ľudského pokolenia.

RESPONZÓRIUM

Mt 16, 18; Ž 48, 9d
R. Ježiš povedal Šimonovi: Ty si Peter a na tejto skale postavím svoju Cirkev * A pekelné brány ju nepremôžu.
V. Boh ju založil naveky. * A pekelné brány ju nepremôžu.

MODLITBA
Vševládny Bože, svojej Cirkvi si dal pevný základ na skale, ktorou je Peter, a nikdy nedovolíš, aby ju premohli pekelné mocnosti; na príhovor svätého pápeža Leva Veľkého posilňuj ju v pravej viere a zachovaj v jednote a pokoji. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote s Duchom Svätým po všetky veky vekov.

Generované: 18. december 2008, 20:07.
www.breviar.sk © 1999-2008 Juraj Vidéky